Єдиний унікальний номер 225/1632/18 Номер провадження 22-ц/804/393/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 березня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 28 вересня 2018 року, постановлену судом у складі головуючого судді Челюбєєва Є.В. в місті Торецьку Донецької області в справі номер 225/1632/18, за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року до Дзержинського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із скаргою на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Донецька №2-680 від 6.08.2010 року з неї та ОСОБА_2, ОСОБА_3, і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в солідарному порядку стягнута заборгованість за кредитним договором від 18.08.2006 року в сумі 204549,66 грн., відшкодовано витрати на сплату судового збору в сумі 1700,00 грн. та інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн., а всього 206369,66 грн. Виконавчий лист з примусового виконання вказаного рішення суду направлений на примусове виконання до Приморського відділу ДВС м. Маріуполя. Постановою державного виконавця від 11.11.2010 року відкрито виконавче провадження №22709625. З метою своєчасного і повного виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на належне їй на праві приватної власності нерухоме майно.

29 червня 2017 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження. Постановою державного виконавця припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

У зв'язку із закінченням виконавчого провадження ОСОБА_1 звернулася до начальника Приморського відділу ДВС м. Маріуполя із заявою про скасування арешту, накладеного на її майно. На зазначене звернення заявниця отримала копію постанови про закінчення виконавчого провадження №22709625, в якій виключено пункт про зняття арешту з майна та інших заходів примусового виконання рішення.

Під час звернення до Приморського відділу ДВС м. Маріуполя вона дізналася, що за вказаним виконавчим листом державним виконавцем відкрито виконавче провадження з приводу

стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

ОСОБА_1 вважає такі дії державного виконавця протиправними, тому просила суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області через ухилення від закінчення виконавчого провадження №22709625 від 29.06.2017 року та зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 та скасування інших заходів примусового виконання рішення. Зобов'язати старшого державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 28 вересня 2018 року в задоволенні заяви за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відмовлено.

Із вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 28 вересня 2018 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу заявника в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою.

Судом неповністю з'ясовані обставини, які мають істотне значення для справи та суд не надав оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, а саме те, що державний виконавець під одним номером постанови винесено різні за змістом рішення, що є неприпустимим.

Суд не застосував норми матеріального права, які повинні бути застосовані в даному випадку.

ОСОБА_1 вважала, що державним виконавцем у встановлений Законом України «Про виконавче провадження» строк, не винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву (пояснення) про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 57-58, том 2).

Старший державний виконавець Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 59, том 2).

Заінтересована особа ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1, старшого державного виконавця Приморського ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області та заінтересованої особи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що постановою старшого

державного виконавця Чудновець К.О. від 29.06.2017 року закінчено виконавче провадження №22709625 з примусового виконання рішення №2-680 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 206369,66 грн., припинена чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 13, том 1).

З заяви від 27.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до начальника Приморського ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ Донецькій області про припинення чинності арешту на її майно у зв'язку із закінченням виконавчого провадження (а.с. 12, том 1). На її заяву листом Приморського відділу ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 07.08.2017 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість зняття арешту з її майна (а.с. 6, том 1). Додатком до вказаного листа надано постанову старшого державного виконавця Чудновець К.О. від 29.06.2017 року про закінчення виконавчого провадження №22709625 з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання рішення №2-680 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 206369,66 грн. (а.с. 7, том 1).

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції вважав, що діями старшого державного виконавця Приморського відділу ДВС Чудновець К.О. не порушені права заявника ОСОБА_1 Оскільки на момент закінчення виконавчого провадження постанова про стягнення виконавчого збору виділена в окреме провадження, тому у державного виконавця на момент закінчення виконавчого провадження не було підстав для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно з ч. 1 та 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до п. 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

Згідно ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз наведених норм права та встановлені обставини справи дають підстави для висновку, що старший державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ухвалюючи постанову від 29.06 2017 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» діяв у межах своїх повноважень і у спосіб, визначений законом, його діями право заявника не порушено.

Доводи апеляційної скарги, зокрема щодо невинесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, є необґрунтованими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З постанови про стягнення судового від 18.11.2010 року (виконавче провадження №22709625) вбачається, що за виконавчим листом 2-680, виданим 09.09.2010 року, постановлено

стягнення з боржника ОСОБА_1 судового збору в розмірі 20636,96 грн. (а.с. 236, том 1).

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1, ухвала суду постановлена з дотриманням вимог законодавства.

Отже, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 28 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Суддя: