Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 304/1192/15-ц

провадження № 61-18421св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року у складі судді Амаровича В. П. та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 березня 2017 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Мацуниича М. В., Кожух О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 70 472,45 грн, завдану у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 травня 2015 року о 17 год. 30 хв. на автодорозі на вулиці Жовтневій у місті Перечин сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_1, під його (позивача) керуванням.

Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому автомобіль «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до звіту від 03 червня 2015 року про оцінку автомобіля, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 120 472,45 грн.

Моторне (транспортне) страхове бюро України в порядку, передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сплатило йому страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Іншу частину збитків, що залишилась непокритою страховим відшкодуванням, просив на підставі статті 1194 ЦК України стягнути з відповідача, як винної у ДТП особи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

З урахуванням довідки Ужгородського взводу ДПС УДАІ УМВС України в Закарпатській області від 13 травня 2015 року та висновку авто-товарознавчої експертизи, проведеної у ході розгляду цієї справи, від 04 серпня 2016 року, суд вважав, що ОСОБА_3 завдано майнових збитків на загальну суму 43 616,58 грн. Враховуючи те, що позивачу така шкода вже була відшкодована Моторним (транспортним) страховим бюро України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29 березня 2017 року рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що автомобіль позивача відремонтований і ним не доведено, що на відновлення пошкодженого автомобіля понесені витрати у розмірі 70 472,45 грн, які він просить стягнути як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

ОСОБА_5 через представника ОСОБА_7 подав заперечення, в яких просить залишити без задоволення касаційну скаргу та залишити без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені з додержанням норм процесуального права.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 304/1192/15 передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що 11 травня 2015 року о 17 год. 30 хв. на автодорозі Львів Самбір Ужгород у місті Перечин на вулиці Жовтневій ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_2, порушив Правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до механічного пошкодження вказаних транспортних засобів.

На підставі постанови Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні передбаченого статтею 124 КУпАП правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно звіту від 03 червня 2015 року №40 про оцінку автомобіля «Фольксваген Кадді» вартість майнового збитку, завданого внаслідок ДТП становить 120 472,45 грн. Вартість відновлювального ремонту згідно ремонтної калькуляції від 03 червня 2015 року №83-2-15 цього звіту - 114 451,87 грн.

За зверненням ОСОБА_3 про настання страхового випадку, 04 серпня 2015 року Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) прийнято рішення про здійснення регламентної виплати та сплачено йому 50 000,00 грн.

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи від 04 серпня 2016 року № 3245, проведеної у ході розгляду даної цивільної справи, майновий збиток, завданий власникові автомобіля марки «Volkswagen Caddy», становить 125 168,82 грн. По характеру і місцю пошкоджень ремонтні роботи, наведені у звіті від 03 червня 2015 року №40, та виходячи за межі пошкоджень, описані у довідці № 8/207 від 13 травня 2015 року дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 травня 2015 року, можуть бути пов'язані з цим ДТП.

У статті 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з підпунктом «в» пункту 41.Г статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день ДТП на території України.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Звертаючись до суду з позовом, позивач на підставі статті 1194 ЦК України просив стягнути з відповідача, як винної у ДТП особи, різницю між фактичним розміром понесених витрат та здійсненим страховим відшкодуванням.

Суди, встановивши, що майновий збиток, завданий позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу, становить суму, яка перевищує розмір страхового відшкодування, яке йому виплачене страховою компанією, дійшли висновку про те, що останнім не доведено, що на відновлення пошкодженого автомобіля ним понесені витрати у розмірі 70 472,45 грн, які він просить стягнути як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Між тим, ОСОБА_3 надав суду звіт про оцінку автомобіля «Фольксваген Кадді», огляд якого був проведений суб'єктом оціночної діяльності Тимкевичем М. С. 03 червня 2015 року, згідно з яким вартість майнового збитку, завданого його транспортному засобу внаслідок ДТП, становить 120 472,45 грн.

Висновок автотоварознавчої експертизи від 04 серпня 2016 року № 3245, проведеної у ході розгляду цієї цивільної справи, також підтверджує, що завдані позивачу майнові збитки перевищують розмір отриманого ним страхового відшкодування.

Жоден із цих висновків відповідачем не спростований, що є його процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У зв'язку із тим, що страховик здійснив часткове відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 50 000,00 грн, а розмір майнової шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_1, склав 120 472,45 грн, тому з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі, що становить 70 472,45 грн.

Оскільки судові рішення судів попередніх інстанцій постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 775,21 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 845,68 грн, тому з позивача на його користь підлягають стягненню понесені судові витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 березня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 70 472 гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 775 гривень 21 копійку та за подачу касаційної скарги у розмірі 845 гривень 68 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат