Провадження № 2/521/155/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» лютого 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

за участю секретаря судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.08.2014 року, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mazda 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, не впевнився у безпеці руху на дорозі з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «VolvoXC90» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок цієї ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2016 року ОСОБА_2 у зв`язку із скоєнням вказаного вище ДТП, був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначив,що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом ОСЦВ № АС /8558743 , який був дійсний до 16 листопада 2014 року, у зв`язку з чим він звернувся до страхової компанії із вимогою про виплату страхової компенсації. Проте страхова компанія ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на сьогоднішній день досі не виплатила страхове відшкодування.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 145127.25 гривень, інфляційні витрати у розмірі 96031.80 гривень, 3% (відсотка) річних у розмірі 8898,49 гривень, вартість проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1222.34 гривень та з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі ліміту 50000 гривень, пеню на суму страхової виплати у розмірі 5210,96 гривень та судові витрати стягнути з відповідачів пропорційно.

Представники позивача заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги відносно ОСОБА_2 не визнала, та просила відмовити у повному обсязі.

Страхова компанія ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» до судового засідання не прибув, надсилали заперечення відносно позовних вимог, та просили відмовити у повному обсязі.

З боку позивача ОСОБА_1 та його представника було заявлене клопотання про призначення по справі судової автотоварознавської експертизи на дослідження якої поставити наступне питання:

16.04.2018 року клопотання позивача ОСОБА_1 та його представника про призначення по справі судової автотоварознавської експертизи було задоволене. Проведення експертизи доручене судовому експерту Центру судової експертизи та експертних досліджень Державного підприємства «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації Кулішу Олександру Васильовичу, та попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.. Провадження по справі було зупинено.

15.11.2018 року до суду надійшов висновок з Центру судової експертизи та експертних досліджень Державного підприємства «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації Куліша Олександра Васильовича №002-КОВ/18 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи та матеріали цивільної справи №521/14786/16ц. після чого провадження у справі було відновлено.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №002-КОВ/18 від 30 жовтня 2018р. по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «VolvoXC90» реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартість матеріального збитку, складає 192653,73 грн. Ринкова вартість транспортного засобу марки «Маzda, д/н НОМЕР_3 після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15 серпня 2014 року становить 56840,32 грн.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Отже страхова компанія ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повинна була в термін не пізніше 90 днів сплатити позивачеві суму страхового відшкодування, однак вказане страхове відшкодування позивачеві не було виплачено.

Позивач зазначив, що розмір страхового відшкодування, яке повинно було бути сплачено становить 50000 гривень.

Оскільки ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 50000 гривень у 90-ти денний термін встановлений Законом, позивач просить суд стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на свою користь пеню за період в сумі 5210 гривень 96 копійок.

Також Позивач посилається на те, що вже після скоєння ДТП прошов вже значний час, а йому досі не відшкодували матеріальну шкоду, тому є необхідність стягнути з відповідача ОСОБА_2 інфляційні витрати у розмірі 96031,80 гривень та річні проценти у розмірі 8898,49 гривень.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15.08.2014 року, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mazda 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, не впевнився у безпеці руху на дорозі з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем « VolvoXC90 » реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок цієї ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2016 року ОСОБА_2 у зв`язку із скоєнням вказаного вище ДТП, був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.08.2014 року, транспортний засіб марки «VolvoXC90» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , отримав механічні ушкодження, які, згідно до висновку судової автотоварознавської експертизи № 002-КОВ/18, складеного 30.10.2018 року експертом Центру судової експертизи та експертних досліджень Державного підприємства «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації Куліш Олександром Васильовичем , привели до фізичного знищення цього ТЗ.

Згідно ч. 5, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом № АС/8558743.

Відповідно до вимог пункту 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Стаття 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює певний порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку; у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ); - уразі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Встановлено, що ліміт страхового відшкодування від «ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» становить 50000 гривень.

На сторінці 19 висновку експертизи № 002-КОВ/18 від 30.10.2018 року зазначено, що матеріальна шкода нанесеного транспортного засобу «VolvoXC90» реєстраційний номер НОМЕР_4 станом на день ДТП 15.08.2014 року дорівнює її ринкової вартості та складає 192653,73 грн. Вартість утилізації автомобіля «VolvoXC90» реєстраційний номер НОМЕР_4 після ДТП становить 56840,32 гривень.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, пятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р.№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада2003р. за № 1074/8395 із змінами (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості-це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості:1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

З змісту правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі №6-760 цс15 від 16 грудня 2015 року вбачається, що нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

У висновку про оцінку КТЗ може міститись інформація про причину фізичного зносу, який виникає в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту, а також про те, чи внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду нараховано величину втрати товарної вартості (пункт 8.6 Методики), чи збігається величина втрати товарного вигляду з величиною втрати товарної вартості, що має значення для вирішення справи про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою товарного вигляду (товарної вартості), і підлягає встановленню судом. У цьому випадку підлягають з`ясуванню також питання про необхідність фарбування окремих складників КТЗ у разі їх заміни та про те, чи погіршує зовнішній вигляд КТЗ така заміна (підпункт «е» пункту 8.6.2 Методики).

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992р. N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Тобто вартість відновленого ремонту транспортного засобу марки "«VolvoXC90» реєстраційний номер НОМЕР_4 перевищує її ринкову вартість.

Ринкова вартість транспортного засобу марки «VolvoXC90» реєстраційний номер НОМЕР_4 після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15 серпня 2014 року, становить 56840,32 грн.

Встановлено, що ліміт страхового відшкодування від «ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» становить 50000 гривень, який досі не був сплачений.

Оскільки, позивач відмовляється передати відповідачу пошкоджений автомобіль після відшкодування збитків, то суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму відшкодування шкоди в розмірі 85813,41 грн., що складає різницю між вартістю матеріальної шкоди в розмірі 192653,73 грн. та ринкової вартості автомобіля VolvoXC90» реєстраційний номер НОМЕР_4 після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15 серпня 2014 року, в розмірі 56840,32 грн. з урахуванням ліміту страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. (192653,73 - 56840,32 - 50000 = 85813,41 грн.).

Відносно стягнення інфляційних витрат та 3% (відсотків) річних суд в тій частині відмовляє у повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошові зобов`язання відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Згідно з ч. 2 п. 4 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і криминальних справ «Про деяки питання застосування судами законодавства при вирішенны спорів про відшкодування шкоди», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача про індексацію сум майнової шкоди, та стягненню 3% річних, не підлягають задоволенню оскільки ст. 625 ЦК України, на вказані правовідносини не поширюється.

Таким чином, на користь позивача слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди в розмірі 85813,41 грн.

Стосовно стягнення матеріальної шкоди з страхової компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.35.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як визначено нормами п. 36.1 ст.36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Нормами п.36.5 ст.36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілого, страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна потерпілого для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

На підставі викладеного, страхова компанія ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повинна доплатити Позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50000 (ліміт страхового відшкодування) + 5210,96 (сума пені) + 1222,34 (за проведення звіту) = 56433 (тридцять чотири тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 30 коп.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір у справі складає 3 013 гривень за вимоги майнового характеру, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 280-285,289 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1192, 1194, 1195 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Абрамяна Армена Ваграмовича до Ткаченко Віктора Володимировича, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», код () на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі ліміту 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», код () на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті проведення експертизи у розмірі 1222 (одна тисяча двісті двадцять дві) гривні 34 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», код () на користь ОСОБА_1 пеню у зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування у розмірі 5210 (п`ять тисяч двісті десять) гривень 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 85813 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот тринадцять) гривень 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_7 ) та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», код () на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 13 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання скарги через Малиновський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ