Справа № 444/3624/18
Провадження № 2/444/442/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги, які позивачка уточнила у судовому засіданні, мотивує тим, що 12.08.2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Жовківським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області (актовий запис № 121).

Від подружнього життя у них народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачкою.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, проявляється у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання Мії, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Стверджує, що дитина повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач інтересами сім'ї не цікавиться.

Зазначає, що крім цього, відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, оскільки дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.

При визначенні розміру аліментів на дитину та на неї просить суд взяти до уваги наступні обставини: вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а допомоги, яку отримує від держави на дитину недостатньо для їхнього забезпечення належними умовами проживання, необхідними продуктами, одягом, медикаментами, взуттям та іншими товарами першої необхідності. Вказує, що, наскільки їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги, які викладені у поданій нею позовній заяві уточнила. А саме просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не меше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме 23.11.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття, так як на даний час встановлено, що відповідач офіційно вже не працює, а також просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на її утриманняв твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме 23.11.2018 р.

Додатково повідомила, що вона та дитина є здоровими, майна у власності не мають, вона не працює, отримує лише допомогу від держави на дитину близько 800 грн. на місяць. Зазначила, що хоч вона із відповідачем одружені, він жодним чином не допомагає ні їй, ні дитині. Позивачці важко утримувати себе та дитину самостійно. Їй допомагає мама, однак цієї допомоги не достатньо. Просить уточнені в судовому засіданні позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме згідний платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 1000 грн. щомісяця, однак щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини заперечив у повному обсязі. Крім цього, відповідачем було подано на адресу суду відзив, у якому він зазначає, що позивач у позовній заяві веде мову виключно про необхідність стягнення коштів на утримання в повному обсязі лише з нього, при цьому безпідставно зазначаючи про те, що він припинив надавати матеріальну допомогу на сім'ю та утримання неповнолітньої дитини.

Вважає, що позивач не доводить свої твердження належними і допустимими доказами, які б прямо свідчили про невиконання ним обов'язків з утримання неповнолітньої дитини та ненадання їй матеріальної допомоги. Пояснює, що він прикладає зусилля для найкращого забезпечення належних умов та потреб дитини, починаючи з дня її народження і по теперішній час, він не припиняв її утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у її вихованні, догляді за нею, намагається надати повноцінне батьківське піклування та турбогу, регулярно прикладає зусилля для вирішенні повсякденних питань та проблем. Стверджує, що доводи позивача про ухилення його від свого батьківського обов"язку є неправдою і не відповідають дійсності. Протягом досить тривалого часу сторони не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання ним обов'язку з утримання неповнолітньої дитипи, причиною виникнення чого є вимога позивача приймати участь в утриманні доньки виключно в грошовій формі. Натомість такий спосіб утримання дитини не влаштовує його, оскільки він не мав і не має довіри до позивача, що кошти будуть спрямовані саме на утримання дитини. Вважає, що позивач намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях, заради свого майнового інтересу, завдати йому матеріальної шкоди та надати суду недостовірні відомості щодо невиконаний ним своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини. При цьому, позивач обгрунтовує свої вимоги тими обставинами, які не відповідають дійсності, є неправдивими та образливими для нього як батька, скільки він намагається всіляко надавати допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини та приймати участь у її вихованні.

Зазначає, що на даний час він не працює та живе у своїх батьків, а від так, у нього відсутні постійні доходи. Разом з тим, утримання сім'ї, в тому числі дитини, здійснюються за рахунок накопичень з доходів, отриманих ним раніше, а також з тих нерегулярних доходів, які в нього зявляються час від часу від тимчасових робіт. Таким чином, він на даний час отримує незначні доходи, що унеможливлюють планування ним сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини та позивача у розмірі, який просить позивач. Вважає, що той розмір витрат на утримання дитини, який вказує позивач є необгрунтовано завеликий і не відповідає дійсності. Позивач не наводить та не долучає доказів, які свідчать про підставність стягнення із нього аліментів саме у визначеному нею розмірі. У разі призначення судом обов'язку стягнення із нього витрат у сумі, про яку просить позивач, таке потягне за собою появу у нього значної заборгованості внаслідок неможливості оплати аліментів та може призвести до втрати можливості забезпечення його основних фізіологічних потреб та забезпечення потреб для його існування, що в свою чергу, може мати наслідком фактичне голодування. При цьому, такий розмір аліментів, окрім наведеного, буде для нього фінансово неспроможним і суперечитиме чинному законодавству. Заперечує доводи позивача також щодо стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років. Наголошує, що він з позивачем перебуває у шлюбі, в якому їх поєднує спільний побут та виховання їхньої неповнолітньої дитини, а тому, вони спільно використовують доходи їхньої сім"ї для спільних потреб. Пояснює, що позивач не доводить ані того факту, що вона є непрацездатною та незабезпеченою прожитковим мінімумом, ані того, що він може надавати матеріальну допомогу у визначеному нею розмірі.

Крім цього, додатково у судовому засіданні пояснив, що у нього у власності є автомобіль, іншого майна він немає. Він є безробітний, доходів не отримує, здоровий, інших осіб на утриманні не має. Пояснив, що перебуває на обліку в центрі зайнятості.

Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Сторони 12.08.2017 року зареєстрували щлюб у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 121), що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 309990.

ОСОБА_3 народилася 09.09.2017 року і її батьками є позивачка та відповідач, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ № 555907.

Із наданих стронами в судовому засіданні пояснень вбачається, що дитина проживає разом із позивачкою.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що дитина є здоровою, проживає разом із позивачем, перебуває на її утриманні; платник аліментів є здоровим, інвалідності не має, не працює, майна у власності не має, інших дітей, а також непрацездатних осіб на утримані не має, є у молодому віці, а також є працездатним, а від так взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Доказів, які б спростовували дані твердження у суду немає.

Додані відповідачем квитанції про купівлю продуктів та витрати в закладах харчування не свідчать про утримання ним дитини, яке є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.

Враховуючи те, що дитина проживає разом із матірю, знаходиться на її утриманні, коштів державної соціальної допомоги, яку позивачка отримує по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку є недостатньо, а доказів про те, що відповідач на сьогодні добровільно надає кошти на утримання дитини немає, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

Пояснення відповідача про його неможливість сплачувати аліменти у зв"язку із безробіттям та нестачею коштів для себе суд не бере до уваги. Висновки суду про те, що відповідач має можливість виконувати обовязки по утриманню дитини, як це передбачено чинним законодавством, ґрунтується на матеріалах справи, оскільки останній є працездатною особою молодого віку.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173 гривні, обовязок обох батьків на утримання дітей, розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не меше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей певного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме 23.11.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дружини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

Суд враховує, що позивачка є здоровою, тимчасово не працює, а тому будь-яких самостійних доходів не отримує, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має.

Як встановлено судом вище, відповідач є працездатною молодою особою, а від так, має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини.

Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення малолітньою донькою ОСОБА_3, 09.09.2017 року нвродження, трьох річного віку.

З врахуванням поданих суду доказів, суд вважає, що стягнення з останнього аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання позивача буде погіршувати матеріальне становище відповідача.

Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання матері, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме 23.11.2018 р.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762 грн.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3(місце проживання та реєстрації: м. Жовква, вул. Воїнів УПА, 12/4, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2, не працює) в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживає та зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3), аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не меше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей певного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме 23.11.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3(місце проживання та реєстрації: м. Жовква, вул. Воїнів УПА, 12/4, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2, не працює) в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживає та зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3) аліменти на її утриманняв твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме 23.11.2018 р.

Розмір аліментів стягуваний в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3(місце проживання та реєстрації: м. Жовква, вул. Воїнів УПА, 12/4, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2, не працює) судовий збір в розмірі 1762 грн., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення складено 12.03.2019 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.