Справа № 185/6239/15-ц
Провадження № 2/185/3/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 лютого 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_2, Державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко Ольга Миколаївна, про визнання правочинів (договорів відчуження) житлового будинку та земельної ділянки недійсними та повернення майна

В С Т А Н О В И В

29 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_2, Державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко Ольга Миколаївна, про визнання правочинів (договорів відчуження) житлового будинку та земельної ділянки недійсними та повернення майна, який 23 жовтня 2015 року уточнила, та в якому просила суд:

- визнати недійсними договори відчуження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, сторонами якого були: відчужувач: ОСОБА_6, набувачем ОСОБА_3;

- скасувати державну реєстрацію нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки), що належать за договором відчуження між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, і знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є її рідна тітка. ОСОБА_6 була власником та проживала в житловому будинку в АДРЕСА_1, який вона отримала у спадок від своєї матері. Як їй розповіли інші племінники ОСОБА_6 після смерті свого чоловіка в 2010 році вона стала хворіти та переїхала проживати до своєї рідної сестри ОСОБА_7, яка проживала разом зі своїми дітьми за адресою: АДРЕСА_2. Як пояснили їй інші племінники ОСОБА_6 в листопаді 2014 року тітка захворіла, потрапила до психіатричне відділення Павлоградської лікарні, там вона до 12.12.2014 року проходила лікування. Але як вона з'ясувала, у період лікування лікарем було встановлено, що хворобою вона страждає декілька років. У зв'язку із погіршенням її здоров'я двічі тітка була на лікуванні у відділенні психоневрологічного диспансери. Після виписки її з лікарні, племінники хотіли оформити тітку до інтернату. Коли їй стало це відомо (в грудні 2014 року) вона виявила бажання доглянути тітку та стала її опікуном. Вона зверталася до опікунського органу Павлоградської міської ради, пізніше - до Павлоградського міськрайонного суду. На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнана недієздатною, а вона призначена її опікуном. У той же час їй стало відомо від племінників ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що житловий будинок та приватизовану земельну ділянку ОСОБА_6 в червні 2014 року продала або подарувала. Договори вона особисто підписала у нотаріуса Павлоградського міського округа та власником нерухомого майна стала інша особа. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла від хронічної ішемічної хвороби серця. Внаслідок смерті ОСОБА_6, відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день її смерті. ОСОБА_6 не мала дітей, чоловіка немає, інших спадкоємців у спадкодавця не має. Вона є рідною племінницею померлої ОСОБА_6, і вона, як спадкоємиця 5 черги, звернулася до Першої павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Будучі рідною племінницею ОСОБА_6, вона вважає себе спадкоємицею 5 черги права на спадкування за законом спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_6 До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вважає, що до неї, як спадкоємця 5 черги на спадкування за законом (при відсутності спадкоємців всіх попередніх черг(1,2,3) перейшли усі права та обов'язки, що належали ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок її смерті, у тому числі майнові права, що випливають зі змісту права власності ОСОБА_6 на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які, за час її життя, незаконно були відчужені. Незаконність відчуження, вважає, що полягає в тому, що при вчиненні правочинів по відчуженню майна ОСОБА_6 в силу своєї хвороби, вона не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності та не могла усвідомлювати значення своїх дій, оскільки у ОСОБА_6, встановлений діагноз - судинна деменція - це хронічне зниження когнітивних функцій та проявляється вона в порушеннях пам'яті, уваги, просторової орієнтації, труднощами у прийнятті рішень, розладами особистості, порушенням мислення, втратою соціальних навиків, адекватної оцінки свого захворювання.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Боженко Л.В. від 02 червня 2015 року відкрито провадження по даній цивільній справі.

Справа за указаним позовом згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2016 року передана для розгляду судді Шаповаловій І.С., у зв'язку із звільненням судді Боженко Л.В. у відставку.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Шаповалової І.С. від 03 січня 2017 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження.

Справа за указаним позовом згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2017 року передана для розгляду судді ОСОБА_15., у зв'язку із закінченням повноважень судді Шаповалової І.С.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_15. від 19 червня 2017 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження.

Справа за указаним позовом згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2018 року передана для розгляду судді Головіну В.О., у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_15. у відставку.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головіна В.О. від 04 вересня 2018 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження.

В судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з'явилися, були повідомлені про місце, дату та час слухання справи належним чином. Проте від відповідача на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить суд розглядати справу за їх відсутності, та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа Державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М. у судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та зазначила, що покладається на рішення суду.

Представник третьої особи - Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився,проте надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, та зазначили, що у вирішенні зазначеної справи покладаються на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні, яке відбувалося ІНФОРМАЦІЯ_5 пояснила, що померла ОСОБА_6 це тітка її чоловіка, вона померла у 2015 році. Вони з нею знайомі з 1976 року. Будинок в АДРЕСА_1 був на двох господарів. Половина будинку належала матері ОСОБА_6 - ОСОБА_9, там же проживала і ОСОБА_6, а також проживав чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_10, а в іншій половині будинку проживала ОСОБА_11, вона - ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_12 У 1983 році вони переїхали в м. Тернівку, але до матері ОСОБА_11 вони приїжджали. До 2013 року вони провідували ОСОБА_11 Коли продавали будинок ОСОБА_6 по стану здоров'я не могла продати будинок. За неї це зробили племінники. В 2011 та 2012 році ОСОБА_6 вже погано розмовляла. В літку 2014 року вони з ОСОБА_6 не бачилися.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні, яке відбувалося ІНФОРМАЦІЯ_5 пояснив, що він син ОСОБА_13, який був рідним батьком ОСОБА_6, а також те, що у 2011,2012, 2013 році бачив ОСОБА_6 ОСОБА_6 часто забувала його, плуталася у своїх розповідях, коли вони приїжджали до матері в гості. Він її бачив приблизно два рази в рік. В якому році вона померла не пам'ятаю. Вона не могла розуміти значення своїх дій на час продажу хати.

Дослідивши письмові матеріали справи, заяву відповідача, заяву від третьої особи - Державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М., пояснення позивача, пояснення свідків, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних підстав.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 із земельною ділянкою розташованою за цією адресою, належали на праві власності гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією довідки МБТІ(арк.с. 3), та копіями договорів дарування житлового будинку та приватизованої земельної ділянки(арк.с. 49-52), копією рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 23.04.2014 року № 273 дозволено розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на два окремих домоволодіння, відповідно до часток власників, з присвоєнням поштових адрес, а саме:

- ОСОБА_6 власниці 1/2 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1;

- ОСОБА_14 власниці 1/2 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1(арк.с. 62).

06 червня 2014 року гр. ОСОБА_6 відчужила своє право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 із земельною ділянкою розташованою за цією адресою, а гр. ОСОБА_3 набула у свою власність вищезазначене майно, шляхом укладення договорів дарування, що підтверджується копіями договорів дарування житлового будинку та приватизованої земельної ділянки(арк.с. 49-52).

Гр. ОСОБА_6 хворіла психічними захворюваннями, та в якої були встановлені такі діагнози, а саме органічним розладом особистості тяжкого генезу, вираженому психоорганічним синдромом з психотичними включеннями(атеросклеротична деменція), що підтверджується копіями виписок з медичних карток(арк.с.9-11).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнана недієздатною, а її опікуном призначена її рідна племінниця ОСОБА_1, де в цьому рішенні зазначено, що «Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 78 від 07.04.2015 року, ОСОБА_6 страждає хронічним стійким психічним розладом у формі судинної деменції. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.»(арк.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(арк.с. 26).

18 серпня 2015 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа на спадкодавця ОСОБА_6, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі(арк.с.27).

Також відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології № 37 від 16.11.2017 року, встановлено, що:

1.ОСОБА_6 на момент складання договорів дарування 06 червня 2014 року виявляла тяжкий психічний розлад у формі судинної деменції.

2.ОСОБА_6 на момент складання договорів дарування 06 червня 2014 року за своїм психічним станом була нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.(арк.с.163-173).

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є, те, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України, визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є рідною племінницею спадкодавця, а також визнана в установленому порядку опікуном спадкодавця звернулася до суду з позовом про визнання правочинів, а саме договорів дарування житлового будинку та приватизованої земельної ділянки укладених 06 червня 2014 року між гр. ОСОБА_6 та гр. гр. ОСОБА_3, недійсними, оскільки гр. ОСОБА_6 хворіла не психічні розлади, та під час здійснення цих правочинів не мала можливості усвідомлювати свої дії, та судом встановлено, що дійсно гр. ОСОБА_6 у період укладення цих договорів не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, а тобто гр. ОСОБА_6 на момент складання договорів дарування 06 червня 2014 року виявляла тяжкий психічний розлад у формі судинної деменції, та як наслідок на момент складання договорів дарування 06 червня 2014 року за своїм психічним станом була нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. А тому враховуючи вищенаведене суд вважає, що договори дарування житлового будинку та приватизованої земельної ділянки від 06 червня 2014 року укладені між гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_3 відповідно до норм ч. 1 ст. 215 ЦК України недійсними, оскільки є підстави передбачені нормою ч. 2 ст. 203 ЦК України, та суд вважає за потрібне застосувати у цьому випадку положення норм ч. 1 ст. 216 ЦК України(у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину), а тобто скасувати державну реєстрацію нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки), що належать за договором відчуження між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, і знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Суд ставиться критично до заперечень відповідача, на вищезазначених підставах, окрім цього аргументи наведені відповідачем в своїх запереченнях спростовуються ще й показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_12, та висновком судово-психіатричного експерта Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології № 37 від 16.11.2017 року.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_2, Державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко Ольга Миколаївна, про визнання правочинів (договорів відчуження) житлового будинку та земельної ділянки недійсними та повернення майна - задовольнити повністю.

Визнати недійсними договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 06 червня 2014 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і посвідчений Державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори.

Визнати недійсними договір дарування приватизованої земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 від 06 червня 2014 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і посвідчений Державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори.

Скасувати державну реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1.

Скасувати державну реєстрацію приватизованої земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКППНОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3) витрати за проведення судової психіатричної експертизи в сумі 8808.00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Держави витрати на судовий збір в сумі 243.60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 07 березня 2019 року.

Суддя: В. О. Головін