Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2019 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Розвадовського В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 11 серпня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами укладеного договору АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 3800,00 грн.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов укладеного договору, станом на 30 червня 2019 року утворилась заборгованість в сумі 290030,59 грн. Однак, враховуючи, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2015 року було задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку 7887,62 грн заборгованості за даним договором, заборгованість за цим договором становить 282994,76 грн, в тому числі: заборгованість по процентам за користування кредитом 277694,76 грн та заборгованість за пенею та комісією 5300,00 грн.

З огляду на це, а також враховуючи принцип диспозитивності, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування наданими коштами за період з 30 вересня 2018 року по 30 червня 2019 року в розмірі 124455,88 грн.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подати відзив не скористалася.

Судом встановлено, що 11 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою про надання банківських послуг, в якій своїм підписом підтвердила, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг щодо надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач належним чином не виконувала своїх договірних зобов`язань за укладеним договором, що призвело до заборгованості.

Вказані обставини встановлені рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2015 року, яке набрало законної сили 3 червня 2015 року, і на підставі частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Цим же судовим рішенням було задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку 7887,62 грн заборгованості за договором про надання банківських послуг.

Згідно з наданим АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком, залишок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 30 червня 2019 року становить 282994,76 грн, в тому числі: заборгованість по процентам за користування кредитом 277694,76 грн та заборгованість за пенею та комісією 5300,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина 1 статті 610 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

При цьому, положення абзацу 2 частини 1 цієї ж статті про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив до ОСОБА_1 вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове виконання кредитного зобов`язання шляхом пред`явлення відповідного позову, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 10-13, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (адреса місцязнаходження: вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 14360570) відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя С.В. Бабич