Справа № 166/619/18 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З.
Провадження № 22-ц/802/266/19 Категорія: 26 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 25 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк») звернулось в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтував тим, що 25 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11600 грн. зі сплатою 27,60% процентів річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодилася на те, що анкета-заява на отримання кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку становить між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг.

У зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 умов укладеного кредитного договору станом на 03 травня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 96711 грн. 90 коп., яка складається із: 12236,11 грн. - заборгованість за кредитом; 76344,27 грн. - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом; 3050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4581,52 грн., яку позивач разом із судовими витратами просив стягнути з відповідача у свою користь.

Заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 25 червня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.11.2011 року в розмірі 96711,90 грн., яка складається із: 12236,11 грн. - заборгованість за кредитом; 76344,27 грн. - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом; 3050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4581,52 грн.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» 1762 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати з ухваленням нового про відмову в позові банку.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглядав дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Датою ухвалення рішення є дата відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення заборгованості по процентах, заборгованості по пені та комісії, штрафу скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 96711,90 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку згідно заявлених позовних вимог.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи убачається, що 25 січня 2011 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом заповнення та підписання позичальником анкети-заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, тарифами, складає умови договору про надання банківських послуг. Відповідно до умов цього договору позичальник ОСОБА_1 отримала від позикодавця ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 11600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 6-31).

В своїй позовній заяві банк посилався на те, що позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, унаслідок чого у неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на на 03 травня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 96711 грн. 90 коп., яка складається із: 12236,11 грн. - заборгованість за кредитом; 76344,27 грн. - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом; 3050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4581,52 грн.

Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов і правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною вказаного кредитного договору, банк у разі порушення держателем картки або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов цього договору та/або у разі виникнення овердрафту має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором.

Відповідно пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 цих Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Позичальник також зобов'язувався у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати свої зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

При порушенні позичальником строків по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До позовної позивачем додано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.4,5), із якого убачається, що за період з 24 жовтня 2013 року заборгованість по кредитному договору складає 96711,90 грн., з яких: 12236,11 грн. - заборгованість за кредитом, 76344, 27 грн. - заборгованість за процентами, в тому числі, 65,64 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість, 76278,63 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість, комісія, в тому числі, нарахована комісія - 3050,00 грн., заборгованість по судовим штрафам - 5081,52 грн.

Також, із розрахунку заборгованості за кредитом убачається, що позичальником до 30 жовтня 2015 року періодично вносилися кошти на погашення кредиту, останній платіж в розмірі 590,94 грн. був внесений позичальником 30 жовтня 2015 року (а.с.4, зворот).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 12236,11 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором і не заперечується позичальником.

Разом з тим, наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредиту в частині нарахування процентів за користування кредитом, в частині нарахування пені та комісії містить певні суперечності і проведені позивачем нарахування зазанченої заборгованості за кредитом не відповідають вихідним даним.

Згідно з частиною 1 статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором,

Частиною третьої цієї статті визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Таким чином, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

При цьому із розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що банком змінювалися розміри процентної ставки, а саме: за період з 24 жовтня 2013 року по 29 серпня 2014 року проценти нараховувалися в розмірі 27,60 %, за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року проценти нараховувалися в розмірі 32,40 %, за період з 01 квітня 2015 року по 03 травня 2018 року проценти нараховувалися в розмірі 42,00 %.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що боржник належним чином був повідомлений і дав свою згоду на підвищення процентної ставки.

Крім того, позивач не надав суду доказів щодо кінцевого строку повернення кредитних коштів, який відповідає строку дії банківської картки.

Отже, з врахуванням того, що позичальником частково вносилися кошти на погашення кредиту, сама позичальник не заперечує заборгованість по тілу кредиту, кредитором не надано доказів на підтвердження строку дії банківської картки, однак встановити кількість прострочених днів неповернення кредитних коштів із наданого банком розрахунку не надається можливим, а тому у суду не має можливості визначити розмір заборгованості по процентах та пені.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам, порушення норм матеріального права рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення заборгованості по процентах, заборгованості по пені, комісії та штрафу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 25 червня 2018 року в дані справі в частині задоволення позову про стягнення заборгованості по процентах, заборгованості по пені, комісії та штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентах, заборгованості по пені, комісії та штрафу відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді