ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 400/848/18

провадження № 22-ц/4809/419/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участі секретаря Діманової Н.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2018 року у складі судді Колесник С.І. і

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до ОСОБА_4 та просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 15619,39 грн. за кредитним договором № б/н від 22.12.2010.

Позовна заява мотивована тим, що 22.12.2010 між сторонами було укладено кредитний договір згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач не виконує покладені на нього договором зобовязання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом внаслідок чого утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 15619 грн. 39 коп.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2018 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, який складений позивачем, так як вважає його не правильним, в зв'язку з чим він є неналежним доказом у справі.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинами справи, прийнятим з порушенням норм матеріального на процесуального права.

Так, якщо сторони досягли домовленості та уклали кредитний договір, у якому передбачали умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідач не звертався до банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував робити зняття та погашення коштів, а отже прийняв нові тарифи та погодився з їх зміною.

Всі операції за кредитним договором чітко відображені в розрахунку заборгованості, що не було проаналізовано судом першої інстанції.

У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги, відповідач в судове засідання не зявився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 625,1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.12.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір шляхом підписання останнім Анкети-заяви, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8-9).

Договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру встановленого банком кредитного ліміту, відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 договору.

Пунктом 1.1.3.2.4 договору для АТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 договору, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобов'язання клієнта складається з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговим зобов'язанням.

Згідно з п.2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно з п.2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашені суми простроченого кредиту згідно з п.2.1.1.12.6.1 договору на суму 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) та 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6.договору).

Відповідно до п.п.2.1.1.4.2,2.1.1.4.6 договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Відповідно до п. 1.1.7.11, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий самий строк.

У анкеті-заяві від 22 грудня 2010 року ОСОБА_4 вказав, що ознайомився та згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які були надані йому у письмовому вигляді (а.с.8).

Відповідно до ОСОБА_5 з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», базова відсоткова ставка в місяць за кредитним договором ОСОБА_4 нараховується на залишок заборгованості та складає 2,5 %, за тратами здійсненими з 01.04.2013 2,3%, з 01.09.2014 - 2,7 %, з 01.04.2015 - 3,5% (а.с.9).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що банком не було доведено обґрунтованості його доводів з приводу умов та порядку здійснення нарахувань (відсотків, пені, штрафу) за вказаним кредитом, а тому суд не може прийняти розрахунок заборгованості за кредитним договором, який складений позивачем, так як вважає його неправильним, в звязку з чим він є неналежним доказом у справі.

Проте повністю з висновками суду першої інстанції погодитися неможна виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, 22.12.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір шляхом підписання останнім Анкети-заяви, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8-9).

Договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», що підтверджується підписом відповідача у заяві.

У анкеті-заяві від 22 грудня 2010 року ОСОБА_4 вказав, що ознайомився та згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які були надані йому у письмовому вигляді (а.с.8).

Наданою банком роздруківкою з програмного забезпечення підтверджується, що на імя ОСОБА_4 видавалися картки №229922 зі строком дії 10/15 тобто по 31 жовтня 2015 року та №134711 зі строком дії 08/17 тобто по 31 серпня 2017 року.

Відповідно до ОСОБА_5 з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», базова відсоткова ставка в місяць за кредитним договором ОСОБА_4 нараховується на залишок заборгованості та складає 2,5 %, за тратами здійсненими з 01.04.2013 2,3%, з 01.09.2014 - 2,7 %, з 01.04.2015 - 3,5% (а.с.9).

Випискою по особовому рахунку ОСОБА_4 (а.с.63-74) та розрахунком заборгованості (а.с.5-7) підтверджується рух коштів по кредитних картках, тобто їх зняття та їх погашення.

Таким чином, виписка по особовому рахунку ОСОБА_4 разом з розрахунком заборгованості є належним доказами, що підтверджують отримання ОСОБА_4 коштів та наявність заборгованості за кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 14.06.2018 заборгованість становить 15619,39 грн., яка складається з:

- нараховані відсотки за користування кредитом 8054,49 грн.;

- нарахована пеня -6544,21 грн.;

- штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 719,97 грн.

За приписами ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі Правила), рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сімї за умови предявлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки(повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Згідно 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати Тарифи.

При цьому, банк зобовязаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати про це Клієнта.

Матеріалами справи підтверджується, що банк в односторонньому порядку вніс зміни до тарифів, а саме: з 01.09.2014 - до 2,7 % в місяць, з 01.04.2015 до 3,5% в місяць (а.с.9).

Належних та допустимих доказів, що ОСОБА_4 про підвищення відсоткової ставки був повідомлений, банком не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом за процентною ставкою, яка була до її підвищення, тобто розрахунку 27,6 % річних.

Згідно розрахунку заборгованості заборгованість по тілу кредиту становить 12804,85 грн., які банк не просив стягнути в відповідача.

Виходячи з заявлених позовних вимог, розрахунку заборгованості та строку дії картки, з 06.07.2015 по 31.08.2017 кількість днів для нарахування відсотків становить 786 днів.

Оскільки відсоткова ставка за договором до її підвищення становила 27,6 % річних з відповідача підлягає стягненню на користь банку 7436,21 грн. відсотків за користування кредитними коштами (12804,85/100х27,6/365х786=7436,21).

Що стосується позовних вимог про стягнення пені та штрафів, суд виходить з правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене, виходячи з розрахунку заборгованості, період за який стягується заборгованість, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 450 грн., а позовні вимоги про стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 719,97 грн. штрафу (процентна складова) задоволенню не підлягають.

Порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, відповідно п.4 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги банк сплатив 4405 грн. судового збору та враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 50,4 %, пропорційно до задоволених вимог на користь банку з відповідача підлягає стягненню 2220,12 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 7886 грн. 21 коп. заборгованості за кредитним договором від 22.12.2010, з яких: 7436,21 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 450 грн. пеня.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк 2220 грн. 12 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06.03.2019.

Головуючий суддя С.І. Мурашко

Судді А.М.Головань

ОСОБА_3