Єдиний унікальний номер: 225/322/19
Номер провадження: 2/225/359/2019
РІШЕННЯ

іменем України

"13" березня 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Скиба М.М.

за участю секретаря судового засідання Солодкої Є.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «Торецьквугілля», в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану умовами праці на виробництві, що спричинили професійне захворювання у розмірі 15000,00 гривень. В обґрунтування позову зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 18.02.2002 року працював на ВП «Шахта «Північна» ДП «Торецьквугілля» на підземній роботі. 05.11.2003 року був звільнений у звязку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, що перешкоджає продовженню даної роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України. За час роботи на шахті він одержав профзахворювання: залишкові явища перенесеного перегріву легкого-середнього ступеню важкості у вигляді вегетативно-судинної дистанії по змішаному типу, токсична міокардіо-дистрофія НІ. 26.06.2018 року за результатами проведеного Обласним центром медико-соціальної експертизи МСЕК м.Краматорськ огляду ОСОБА_1 було встановлено 30% втрати працездатності безстроково та ІІІ групу інвалідності. Актом розслідування хронічного професійного захворювання №291 від 02.10.2003 року встановлено, що причиною та обставинами профзахворювання є наявність шкідливих умов праці. Після отримання інвалідності по профзахворюванню він відчуває моральні страждання які полягають у порушенні його ритму і укладу життя. Відчуває себе неповноцінною людиною через підвищену нервозність, зявилось почуття страху за життя та здоровя, яке з кожним днем погіршується.

Просить стягнути з відповідача на свою користь 15000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відповідь на відзив, просив розглянути справу за його відсутності, також зазначив, що що саме через шкідливі та небезпечні умови його праці, він отримав професійне захворювання та втратив працездатність та отримав професійне захворювання внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якої є саме відповідач, тому повинен відповідати за завдану шкоду. Позивач зазначив, що представником відповідача для доведення факту, що профессійне захворювання отримане позивачем, внаслідок непереборної сили або з умислу чи його грубої необережності не надано ніяких документів чи інших доказів. Позивач вважає, що саме діями відповідача, йому спричиненні моральні страждання, повязані з отриманням ним профзахворювання та інвалідності, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві, власником якого є відповідач. Зазначаючи розмір моральної шкоди 15000 гривень позивач виходив з того що він ще молода людина не отримавши професійне захворювання мав би змогу працювати за його професією ще багато років та отримувати достойну оплату праці, а втративши таку можливість він був вимушений шукати роботу не за його спеціальність та меншою заробітною платою. Це завдало йому моральну шкоду він відчував себе тягарем в родині де він весь час був годувальником. Декілька місяців він знаходився в подавленому стані, доки йому не були призначені виплати по ушкодженню здоровя та не він знайшов іншу роботу. Тому він розраховує моральну шкоду саме в розмірі не дотриманого ним доходу для нормального існування його та його родини.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відстуності та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ДП «Торецьквугілля» позовні вимоги визнає частково у розмірі 9000 грн., враховуючи аналіз ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої, у звязку з ушкодженням здоровя під час виконання трудових обовязків, склалася усталена практика відшкодовувати моральну шкоду із розрахунку 300 грн. за 1% втрати працездатності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.02.2002 року працював на підприємстві відповідача ВП «Шахта Північна» в якості учня машиніста підземних установок з повним робочим днем підземним, з 01.04.2002 в якості машиніста підземних установок 3 р. з повним робочим днем на підземній роботі, з 28.03.2003 в якості учня забійника на відбійних молотках з повним робочим днем на підземній роботі, з 12.05.2003 в якості забійника на відбійних молотках 6 р. з повним робочим днем на підземній роботі. 05.11.2003 року був звільнений у звязку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, що перешкоджає продовженню даної роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

За час роботи на шахті позивач одержав професійне захворювання - залишкові явища перенесеного перегріву легкого-середнього ступеню важкості у вигляді вегетативно-судинної дистанії по змішаному типу, токсична міокардіо-дистрофія НІ., що підтверджується медичним висновком №2328 від 17.10.2003 року Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань.

У відповідності до акту № 291 від 02.10.2003 року розслідування професійного захворювання, професійне захворювання ОСОБА_1 виникло у зв'язку з тривалою роботою на дільницях, де концентрація вугільного пилу до 272 мг/м.куб, при ГДР 10 мг/м.куб, до 80 % робочого часу, температура повітря до 30,8-31,2°, при відносній вологості до 96%, швидкість руху повітря до 2,5 м/сек. Респіратором забезпечувався. На 02.08.2003 температура повітря була 31,5° при відносній вологості до 96%.

Згідно довідки серії АВ №0869682 від 26.06.2018 року, виданої Обласною профпатологічною медико-соціальною комісією м.Краматорськ позивачу встановлено 30% втрати працездатності ( професійне захворювання гострий перегрів) та ІІІ групу інвалідності.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв'язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов'язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов'язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, саме на підприємство покладено обов'язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди.

Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що саме через небезпечні умови праці позивач отримав професійне захворювання.

Сукупність проаналізованих та досліджених судом доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоровя на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров'я ОСОБА_1 і отримання ним професійного захворювання та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов'язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Разом з тим, вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. суд визнає завищеною.

Виходячи із засад розумності, справедливості, характеру і тривалості моральних страждань позивача та стану його здоров'я, ступеню вини відповідача, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає одноразовому стягненню з відповідача, дорівнює 9000,00 грн.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вказані положення Закону, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263, 264,265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди,заподіяної умовами виробництва задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (місце знаходження: Донецька область, місто Торецьк, вул.Дружби, 19, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання та стійкої втрати професійної працездатності 9000 (девять тисяч пятсот) гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (місце знаходження: м.Торецьк, вул.Дружби, 19, ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.М. Скиба