Справа № 128/3476/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі - Кузьменко А.О., без участі сторін та їх представників

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку , -

УСТАНОВИВ:

12.12.2018 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку.

04.02.2019 судом відкрито провадження даній у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та за клопотанням позивача вирішено справу розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні.

Свій позов мотивує тим, що з 14 лютого 2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають разом зі позивачем.

Зазначає, що в даний час їх сімейне життя не склалося, відповідач ОСОБА_2 проживає окремо і не надає в добровільному порядку кошти на утримання дітей, а також на утримання позивача до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років.

Вказує, що вона зверталася до відповідача з проханням надавати кошти на утримання дітей та на її утримання, але до теперішнього часу регулярної і необхідної допомоги від нього не отримує.

Зазначає, що ОСОБА_2 фізично здоровий, молодий і працездатний, інших утриманців не має, працює має дохід, але точна назва його підприємства та посада позивачу невідома.

Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх двох дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а також аліменти на утримання дружини до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просив відмовити .

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява частково обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони по справі з 14.02.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.6).

В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей, де батьком зазначений ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1 (а.с.3-4).

Діти проживають разом із позивачем, та перебувають на її утриманні, що підтверджується, довідкою, виданою виконавчим комітетом Гуменської сільської ради Вінницького району від 10.12.2018 № 1086 (а.с.10).

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Судом установлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітніх дітей та щодо утримання дружини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дітей та дружину, судом не установлено.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 75 СК дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Нормами ч. 2, 4 ст. 84 СК встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він є фізично здоровою людиною, працездатного віку, зі слів позивача не є особою з інвалідністю, інших осіб на утриманні не має, працює та має дохід, а тому суд вважає , що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому дана позовна вимога підлягає до задоволення.

Позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років підлягає до часткового задоволення в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки позивач не довела перед судом належними та допустимими доказами заявлений розмір аліментів, які підлягають до стягнення на її утримання.

Посилання відповідача на те, що позов позивача підлягає до відмови в задоволенні, суд не бере до уваги, оскільки невизнання відповідачем позовних вимог є немотивованим, без зазначення підстав невизнання позову, з посиланням на відповідні письмові докази.

Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на утримання дітей та на утримання дружини необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 12.12.2018.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, згідно до ст. 141 ЦПК, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 704,80 гривень.

Крім цього, позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з ОСОБА_2 витрати за надання правничої допомоги в розмірі 500 гривень. В обгрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги в розмірі 500 гривень позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги по цивільній справі від 11.12.2018, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Галіциною В.В. (а.с.14); акт приймання-передачі виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги, з якого вбачається, що за підготовку до суду позову про стягнення аліментів на утримання дітей позивачами сплачено адвокату за послуги 500 гривень (а.с.13); квитанцію №5/12, з якої вбачається, що адвокатом Галіциною В.В. отримано від ОСОБА_1 кошти за надання правничої допомоги в сумі 500 гривень (а.с.12).

Відповідно до ч.1 -6 ст. 137 ЦПК витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 не доведено неспівмірність витрат послуг адвоката за надання правничої допомоги по даній цивільній справі, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є пов'язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 гривень підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер:НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер:НОМЕР_2 на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи 12.12.2018 і до досягнення донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

В іншій частині позову -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер:НОМЕР_2, у рахунок повернення понесених витрат на правничу допомогу по справі - в розмірі 500 (п'ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 в прибуток держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: