Справа № 357/7962/17
Провадження № 2/375/103/19
Р І Ш Е Н Н Я

04.03.2019 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Киричок В.В., за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,-
Позивач звернувся із вказаним позовом посилаючись на те, що 03.03.2017 померла його матір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місцем проживання якої було с.Бірюки Рокитнянського району.
Позивач проживав в одному житловому будинку з матір»ю по вул.Шевченка,61 с.Бирюки. Також з ними проживали його діти дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.
17.01.2014 матір зробила заповіт, посвідчений секретарем Бирюківської сільської ради, згідно якого заповіла дочці ОСОБА_3 - відповідачу по справі, земельний пай, йому все інше майно, в тому числі і житловий будинок.
У липні 2015 року матір переїхала на тимчасове проживання до відповідача в м.Біла Церква, де і померла.
Після смерті матері відкрилася спадщина і в нотаріальній конторі його повідомили про наявність другого заповіту від 22.12.2015, яким мати все своє майно заповіла відповідачу ОСОБА_3.
Вважає, що новий заповіт необхідно визнати недійсним, оскільки він був складений, оформлений та посвідчений з порушеннями законодавства та не відповідає дійсному волевиявленню і внутрішній волі заповідача ОСОБА_5.
В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що мати проживала з ним та його дітьми тривалий час в належному їй житловому будинку в с.Бирюки. Він доглядав матір і та у 2014 році зробила заповіт, яким заповіла йому все належне їй майно, а відповідачу земельний пай. Згодом відповідач забрала матір до себе в м.Біла Церква і та проживала там до смерті, яка настала 03.03.2017. Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, але йому повідомили про існування нового заповіту, яким все майно мати заповіла відповідачу. Вважає? що волевиявлення матері при складенні нового заповіту не було вільним, так як до 2014 року і пізніше та постійно говорила, що пай залишає дочці, а будинок йому. При посвідченні нового заповіту вказана невірна адреса, за якою посвідчувався заповіт. Крім того, мати не могла отримати новий паспорт, так як вона не ходить і не пише, тобто для посвідчення особи був використаний підроблений паспорт.
Представник позивача в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та пояснив, що у відповідності до ч.1, 3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а згідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Вважає, що при складанні нового заповіту від 22.12.2015 були допущені порушення цивільного законодавства, невірно вказана адреса вчинення заповіту, волевиявлення заповідача не відповідало її внутрішній волі, так як раніше вона неодноразово виказувала, що пай заповідає дочці, інше майно сину та його дітям. Тому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 22.12.2015.
В судовому засіданні відповідач позов не визнала та пояснила, що мати проживала у своєму будинку в с.Бирюки Рокитнянського району. З нею проживав позивач та двоє його дітей. Згодом брат почав проживати з іншою жінкою і менше уваги приділяв матері, яка сама не могла себе обійти. Мати зателефонувала їй і поскаржилася на позивача, що не дає їй їсти та інше. Вона забрала матір до себе і та через деякий час виказала бажання скласти новий заповіт, виключивши з нього позивача. Так як брат не віддав паспорт матері, вона за допомогою адвоката ОСОБА_8 виготовила матері новий паспорт і на її прохання державний нотаріус приїхав до неї додому, де в присутності двох свідків посвідчив новий заповіт, який був підписаний запрошеною сторонньою особою. Мати розуміла, що вчиняє заповіт, на кого і була ображена на сина, який перестав надавати їй необхідний догляд. Нотаріус помилково вказала адресу не ту, де посвідчувався заповіт, а яка вказана в паспорті. Підстав для визнання заповіту недійсним не вбачає.
Представник третьої особи другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса ОСОБА_4 до суду не з»явилася, подала заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що проживає по сусідству від ОСОБА_5, працювали разом, провідувала її, коли та заслабла. Син проживав з матір»ю, допомагав їй, виносив надвір на руках. В серпні 2015 року дочка забрала ОСОБА_5. Що між матір»ю і сином трапилося, не знає.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що знала зі слів ОСОБА_5, що після неї сину ОСОБА_11 залишається хата, а дочці ОСОБА_12 земельний пай. Після від»їзду ОСОБА_5 до дочки більше з нею не розмовляла.
Свідок ОСОБА_13 показав, що відносини ОСОБА_1 з матір»ю були хороші, він її доглядав.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що ОСОБА_3 запросила його бути присутнім при посвідченні нотаріусом заповіта її матері ОСОБА_5. Заповіт посвідчувався у квартирі за місцем проживання ОСОБА_3. Нотаріус дала почитати заповіт, де було вказано, що ОСОБА_5 все майно заповідає ОСОБА_3. Були присутні ОСОБА_5, нотаріус, він, ще одна жінка та особа, яка розписалася за ОСОБА_5. Також заповіт був зачитаний вголос.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що він був присутнім при посвідченні нотаріусом заповіту ОСОБА_5 22.12.2015 в м.Біла Церква за місцем проживання ОСОБА_3. Були присутні він, свідки - жінка та чоловік, нотаріус. ОСОБА_5 сказала, що все своє майно заповідає дочці ОСОБА_3 і він на прохання ОСОБА_5 розписався за неї, так як та самостійно не могла писати. Вона розуміла про вчиняєму дію.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що на прохання ОСОБА_3 займався оформленням паспорта для її матері ОСОБА_5, так як син останньої - ОСОБА_1 позивач по справі, не повернув паспорт матері. Він підготовив заяви до поліції про втрату паспорта та видачу нового і в його присутності ОСОБА_5 поставила відмітку в заявах. Вказану дію він засняв на відеокамеру. ОСОБА_5 була при ясному розумі, розуміла, для чого він виготовляє паспорт. Паспорт підроблений не був, так як був отриманий в установленоиу законом порядку.
При перегляді відеозапису, наданого відповідачем про оформлення документів для отримання паспорта ОСОБА_16 встановлено, що та розуміє вчиняємі з нею дії, відповідає на запитання ОСОБА_8 та поставила підписи в заявах на видачу паспорта.
Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.
В судовому засідані встановлено, що в липні 2015 року ОСОБА_5, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4 з сином - позивачем попрохала дочку відповідача забрати її до себе в м.Біла Церква, так як син почав погано до неї відноситися. Згодом ОСОБА_5 виказала бажання скласти новий заповіт на користь дочки, так як перший був на двох дітей. Для цієї мети ОСОБА_3 запросила до себе додому в АДРЕСА_1 державного нотаріуса, двох свідків та особу, яка розпишеться за матір, яка погано володіла руками. При цьому нотаріус помилково вказала в заповіті місце вчинення заповіту адресу реєстрації відповідача ОСОБА_3 АДРЕСА_2. Так як ОСОБА_5 не могла самостійно розписатися в заповіті, були запрошені два свідка ОСОБА_17 та ОСОБА_14, які були присутні при посвідченні заповіту та ОСОБА_18, який розписався від імені ОСОБА_5, про що були зроблені відповідні записи в заповіті.
Перед цим на прохання ОСОБА_3 знайомий ОСОБА_8 допоміг у виготовленні нового паспорта на ім»я ОСОБА_5.
Згідно до ч.1,3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
В ч.1 ст.215 ЦК України вказана підстава недійсності правочину - недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України
Відповідно до ч.1 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, а згідно до ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.
Згідно до ч.3 даної статті заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
Ч.4 ст.207 ЦК України передбачає, що якщо фізична особа у зв»язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.
У відповідності до абз. 3 ч.2 ст.1248 ЦК України якщо заповідач через свої фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення завповіту має відбуватися при свідках, а ч.2 ст.1252 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов»язковою.
В ч.5 ст.1253 ЦК України передбачено, що свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи в ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків.
Аналогічна вимога дотримання вимог цивільного законодавства вказана у Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно п.158 якої на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках і присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов»язковою. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка.
Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.
Як було вказано вище, при посвідченні заповіту нотаріусом були присутні два свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_14, при них заповіт був зачитаний вголос та посвідчений підписами даних свідків. також свідок ОСОБА_18 був присутній при посвідченні заповіту та підписався від імені заповідача ОСОБА_5, яка мала фізичні вади і не могла самостійно поставити підпис.
Також заповідач ОСОБА_5 при свідках виказала вголос свій намір скласти заповіт на свою дочку ОСОБА_3.
Волевиявлення заповідача було вільним і відповідало її внутрішній волі, що підтвердили свідки по справі та встановлено при перегляді відеозапису.
Таким чином суду не доведено недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частина першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 ЦК України, тобто підстав для визнання правочину заповіту ОСОБА_5 недійсним немає.
Те, що в заповіті від 22.12.2015 вказана адреса, яка не співпадає з місцем вчинення правочину, суд до уваги не приймає, так як в судовому засіданні встановлено, що місцем вчинення правочину є місце проживання відповідача ОСОБА_3П, а саме АДРЕСА_3, а адреса АДРЕСА_2 вказана помилково.
Також суд не приймає до уваги твердження позивача про використання підробленого паспорта заповідача, так як це не знайшло свого підтвердженя в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст.203, 207, 215, 1247, 1248, 1252 та 1253 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-82, 127, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд
Відмовити в задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 22 грудня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3176, згідно якого ОСОБА_5 заповіла усе своє майно ОСОБА_3.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання до Рокитнянського районного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі виготовлено 07.03.2019.

Суддя