Справа № 184/27/19
Номер провадження 2/184/162/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Гукової Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до відповідача ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання не відоме) про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Орджонікідзевський міський суд до відповідача з вищевказаним позовом про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловою квартирою АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира АДРЕСА_1. На даний час в зазначеному житловому приміщенні зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 Де саме відповідач перебуває або проживає позивачу не відомо. Оскільки за вищезазначеною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але фактично нараховуються на зареєстрованих у жилому приміщенні осіб, чим об'єктивно порушуються права позивача. Крім того, даний факт також впливає на розрахунковий (перерахований) розмір субсидії, що надається особам, зареєстрованим у жилому приміщенні належним чином.

В судове засідання позивач не з'явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач до суду повторно не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду повідомлялися належним чином, причину своєї неявки та її поважність суду не повідомив, відзив не надав.

Відповідно до ст.280 ЦПК України , суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право власності належить житлова квартира АДРЕСА_1 (а.с.5). Наведене підтверджується реєстраційним посвідченням КП «НМБТІ», згідно якого позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.6).

З довідки Виконавчого комітету Покровської міської ради №845 від 18.12.2018 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.7).

Однак, відповідач ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 19.12.2018 року, згідно якого ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, однак за даною адресою не проживає (а.с.8).

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст.156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням.

Приписами ст.317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст..405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення права користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 141, 265, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 06.03.2019 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова