18.11.2019 року Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Чудопалової С.В.,
за участю секретаря Небиліченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
14.08.2019 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , мотивований тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.12.2015, зареєстрованому в реєстрі за № 3569 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності йому належить будинок АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку зареєстровано її та племінника ОСОБА_2 . Племінника ОСОБА_2 було зареєстровано в даному будинку за проханням її батьків, у 2007 році. У цьому ж році ОСОБА_2 виїхав на заробітки до західної України, і з того часу він у зазначеному будинку не проживає. Після смерті батьків зазначений будинок вона отримала у вигляді спадщини за заповітом. Вона неодноразово телефонувала відповідачу та просила його знятися з реєстрації, однак він відмовлявся та на її вимоги не реагував, а в останній час вона втратила з ним зв`язок. Визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, позивачу потрібно для зменшення сплати комунальних платежів та отримання субсидії.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду неодноразово надходили поштові відправлення, що адресат за адресою реєстрації вибув, також відповідач був викликаний шляхом опублікування оголошення - на офіційному веб-порталі Судової влади України. Про причини неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Так, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НАР №968210, спадкова справа № 52/2015, зареєстровано у реєстрі за № 3569, виданого приватним нотаріусом Чичековим С.Ф. 03.12.2015, ОСОБА_1 є спадкоємцем житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності , індексний номер 48948026 від 03.12.2015, виданого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Чичековим С.Ф., ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Згідно з довідкою сільського голови Урзуфської сільської ради Попова І.Ю. від 08.08.2019 за № 832, ОСОБА_2 зареєстрований на території сільської ради за адресою: будинок АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає (а.с.9).
Згідно з атом обстеження домоволодіння на факт проживання ОСОБА_2 , 1985 року народження, зареєстрованого за адресою: будинок АДРЕСА_1 , депутатом Урзуфської сільської ради Тахтамиш С.Ю . від 08.08.2019, у присутності свідків, ОСОБА_2 , за вказаною адресою не проживає, на момент обстеження його особистих речей не виявлено (а.с.10).
Згідно з атами обстеження домоволодіння, депутатом Урзуфської сільської ради Сухоруковою Л.М. від 17.09.2012 та від 27.03.2013, у присутності свідків, встановлено, що ОСОБА_2 , за адресою: будинок АДРЕСА_1 , дійсно зареєстрований але не проживає, на момент обстеження його особистих речей не було (а.с.12).
У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористався позивач, як власник спірного будинку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи викладене, зважаючи на конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жиловому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановлений законодавством строк, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним будинком, а тому позов підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 15, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.
Суддя С.В. Чудопалова