Справа № 315/1359/18
Номер провадження № 2/315/61/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Яроша С.О.

при секретарі: Прістенській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

09.10.2018 року до суду звернулося Акціонерне Товариство Комерційний банк Приватбанк з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позові посилалися на те, що відповідач звернувся до позивача з заявою від 09.02.2009 року на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, відповідач підтвердив, що заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та тарифами банку є договором про надання банківських послуг, посилаючись на те, що п.3.2, 3.3 договору передбачає зміну кредитного ліміту, відповідач неналежно виконував обов`язок щодо повернення кредиту, процентів за користування, передбаченого умовами договору №б/н від 09.02.2009 року, внаслідок чого склалася заборгованість станом на 31.07.2018 року в сумі 111734,91 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 6063,13 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 09.02.2009 року по 29.01.2018 року в сумі 105671,78 грн., прохав стягнути заборгованість за договором №б/н від 09.02.2009 року станом на 31.07.2018 року в сумі 111734,91 грн., надав суду розрахунок заборгованості по кредиту, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, копію анкети-заяви відповідача від 09.02.2009 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, копію банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, витяг з Статуту Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк Приватбанк, справу розглянути за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.

26.10.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судове засідання на 10.12.2018 року.

10.12.2018 року до суду звернувся відповідач з заявою про відкладення розгляду справи для отримання правової допомоги.

10.12.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області оголошено перерву у розгляді справи до 28.01.2019 року.

18.01.2019 року до суду звернувся представник відповідача: ОСОБА_2 з відзивом на позов, в якому посилався на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.02.2019 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитні картки №951399 та № 700179, остання з яких мала термін дії до вересня 2015 року, а тому строк позовної давності має рахуватися з 01.10.2015 року, останній платіж за кредитом здійснено відповідачем 27.09.2014 року в сумі 100 грн., вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, звернувшись до суду з вимогами 09.10.2018 року, прохав відмовити в задоволенні позову.

18.01.2019 року до суду звернувся представник відповідача: ОСОБА_2 з заявою про застосування строку позовної давності, в якій посилався на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.02.2019 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитні картки №951399 та № 700179, остання з яких мала термін дії до вересня 2015 року, а тому строк позовної давності має рахуватися з 01.10.2015 року, останній платіж за кредитом здійснено відповідачем 27.09.2014 року в сумі 100 грн., вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, звернувшись до суду з вимогами 09.10.2018 року, посилаючись на ст.257 ЦПК України прохав застосувати строк позовної давності.

28.01.2019 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_3 з відповіддю на відзив, в якому посилався на те, що 25.09.2013 року відповідач здійснив погашення заборгованості в сумі 510 грн. на перевипущену картку, строк дії якої до останнього дня 07.2017 року, а тому позивач не пропустив строк позовної давності, прохав задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

13.02.2019 року до суду звернувся представник відповідача: ОСОБА_2 з запереченнями на відповідь на позов, в якому посилався на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.02.2019 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитні картки №951399, № 700179, №671071, остання з яких мала термін дії до липня 2017 року, а тому строк дії картки збіг ще у липні 2017 року, а тому позивачем безпідставно нараховано відсотки за користування кредитом станом на 31.07.2018 року після закінчення строку дії картки, і нараховані відсотки з 01.08.2017 року по 31.07.2018 року задоволенню не підлягають, позивачем безпідставно з 01.09.2014 року збільшено розмір процентної ставки з 30% до 34,8 %, а з 01.04.2015 року до 43,2 %, тоді як відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, вважав, що розрахунок заборгованості необхідно провести з урахуванням процентної ставки 30% і заборгованість по процентам за період з 01.09.2014 року по 31.07.2017 року становить 5192,32 грн., заборгованість за тілом кредиту станом на 31.07.2017 року 5862,42 грн., прохав задовольнити позов частково: заборгованість за тілом кредиту станом на 31.07.2017 року 5862,42 грн., заборгованість по процентам в сумі 5192,32 грн., судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 174,26 грн., а всього 11229 грн.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засіданні не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні відповідач прохав задовольнити позов частково: заборгованість за тілом кредиту станом на 31.07.2017 року 5862,42 грн., заборгованість по процентам в сумі 5192,32 грн., судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 174,26 грн., а всього 11229 грн.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов визнав частково, суду пояснивши, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.02.2019 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитні картки №951399, № 700179, №671071, остання з яких мала термін дії до липня 2017 року, а тому строк дії картки збіг ще у липні 2017 року, а тому позивачем безпідставно нараховано відсотки за користування кредитом станом на 31.07.2018 року після закінчення строку дії картки, і нараховані відсотки з 01.08.2017 року по 31.07.2018 року задоволенню не підлягають, позивачем безпідставно з 01.09.2014 року збільшено розмір процентної ставки з 30% до 34,8 %, а з 01.04.2015 року до 43,2 %, тоді як відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, вважав, що розрахунок заборгованості необхідно провести з урахуванням процентної ставки 30% і заборгованість по процентам за період з 01.09.2014 року по 31.07.2017 року становить 5192,32 грн., заборгованість за тілом кредиту станом на 31.07.2017 року 5862,42 грн., прохав задовольнити позов частково: заборгованість за тілом кредиту станом на 31.07.2017 року 5862,42 грн., заборгованість по процентам в сумі 5192,32 грн., судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 174,26 грн., а всього 11229 грн.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

09.02.2009 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг № б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 09.02.2009 року, Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року.

Даний договір відповідно до ч.1 ст.304 ЦК України є договором приєднання, так як відповідач, подавши 09.02.2009 року анкету-заяву позивачу про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та тарифів обслуговування кредитних карт, ознайомився з останніми формулярами і був згоден з умовами договору, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.02.2009 року.

Останній укладено в письмовій формі відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, відповідно до якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах (в тому числі електронних) у листах, телеграмах, якими сторони обмінялися.

10.02.2009 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в сумі 500 грн.

17.06.2009 року відповідачу знижено кредитний ліміт в сумі 390 грн.

01.03.2010 року відповідачу знижено кредитний ліміт в сумі 0 грн.

28.07.2011 року відповідачу збільшено кредитний ліміт в сумі 500 грн.

24.06.2012 року відповідачу знижено кредитний ліміт в сумі 2000 грн.

26.06.2013 року відповідачу збільшено кредитний ліміт в сумі 4000 грн.

31.07.2013 року відповідачу збільшено кредитний ліміт в сумі 7800 грн.

04.03.2014 року відповідачу знижено кредитний ліміт в сумі 7020 грн.

23.04.2014 року відповідачу збільшено кредитний ліміт в сумі 6580 грн.

12.05.2014 року відповідачу знижено кредитний ліміт в сумі 6070 грн.

Так відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, задовольняючи позов частково, керується наступним.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є правовідносинами по договору надання банківських послуг, який містить ознаки кредитного договору, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами договору про надання банківських послуг № б/н від 09.02.2009 року, укладеного між сторонами, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 09.02.2009 року, Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року.

Відповідно ч.5 п.4 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, керуючись ч.5 п.4 ст.12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом, а саме надав можливість відповідачу надати відзив на позов, а також надати суду всі наявні у учасників судового процесу докази.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд доходить висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування.

Висновок суду ґрунтується на наступному.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг № б/н від 09.02.2009 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а позичальник зобов'язався надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту в строк до 25 числа місяця, наступним за звітним.

Як свідчить розрахунок заборгованості позивач в односторонньому порядку збільшив з 01.09.2014 року процентну ставку з 30% до 34,8 %, а з 01.04.2015 року до 43,2 %.

Збільшення процентної ставки з 30 % до 43,2 % не узгоджується з процентною ставкою, вказаною у анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.02.2009 року 30%.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач, зобов`язаний згідно договору погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим відсоткам, порушив зобов`язання по його поверненню частинами, відсотків за його користування, так як сплачував його нерегулярно та не в повному розмірі, чим допустив неналежне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування.

Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення позики, відсотків за її користування.

Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене договором про надання банківських послуг: повернення позики, відсотків за її користування, порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді повернення кредиту, відсотків за його користування.

Суд при визначенні розміру збитків, спричинених позивачу, неналежним виконанням договору про надання банківських послуг виходить з наступного.

Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо нікчемності умови договору про право банка змінювати в односторонньому порядку фіксовану процентну ставку, виходячи з наступного.

Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанку були затверджені Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року.

Пункт 5.3 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, передбачав право банка провадити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банк зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема в виписці по картрахунку згідно до п.4.9 цього договору.

Відповідно до п.2 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, тарифи - це розмір винагороди за послуги банка, є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами.

З 22.09.2011 року діє редакція ст.1056-1 ЦК України відповідно до ч.1 якої встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанку, затверджені Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, не визначають типу процентної ставки, не визначає типу процентної ставки і витяг з тарифів обслуговування кредитної картки Універсальна.

Кредитний договір, укладений між сторонами 09.02.2009 року, а саме після набрання чинності діючої редакції ст.1056-1 ЦК України і його умови повинні відповідати закону, а саме вимогам ст.1056-1 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх оплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч.4 ст.1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш ніж як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Суд, аналізуючи такі докази укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг як: Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанку, затверджені Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та розрахунок заборгованості, доходить висновку про те, що тип процентної ставки за договором, укладеним між сторонами, є фіксованим і процентна ставка складає 30% річних на залишок заборгованості. На це вказує і відсутність обставин, які характеризують тип змінюваної процентної ставки, які передбачені ч.4,5 ст.1056-1 ЦК України, в укладеному між сторонами договорі.

А тому суд визнає, що умова передбачена п.5.3 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, яка передбачає право банка провадити зміну тарифів як право позивача змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України є нікчемною.

Зважаючи на те, що тип процентної ставки за кредитним договором, укладеним між сторонам, становить 30 % річних, то суд визначає розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом станом на 31.07.2017 року на останній день строку дії картки наступним чином:

Заборгованість по кредиту станом на останній день строку дії картки 31.07.2017 року становила 5862,42 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

За період з 01.09.2014 року по 31.07.2017 року заборгованість по процентам становила: заборгованість по тілу кредиту в сумі 5862,42 грн. х 30 % : 360 х 1064 днів = 5192,32 грн.

Таким чином загальна сума позовних вимог, що підлягає задоволенню, становить: заборгованість по тілу кредиту в сумі 5862,42 грн. + заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5192,32 грн. = 11054,74 грн.

В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов задоволено частково на суму 11054,74 грн., то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 174,26 грн. та стягує їх з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4-6, 10-13, 89, 141, 263-266, 268 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 526, 546, 549, 550, 610-612, 625, 629, 1048-1055 ЦК України, договором про надання банківських послуг №б/н від 09.02.2009 року суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» р/р № 3111 МФО 305299 заборгованість по договору про надання банківських послуг №б/н від 09.02.2009 року станом на 31.07.2017 року в сумі 11054,74 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 5862,42 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5192,32 грн., а також судовий збір в сумі 174,26 грн., а всього 11229 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде складений 11.03.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ярош С.О.