Провадження № 2/161/273/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 березня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Петрової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 161/19880/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач вказує, рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №161/2573/14-ц від 13.03.2014р. ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700,00грн. щомісячно, починаючи з 13.02.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час витрати на утримання сина значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів, відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки він є здоровим та працездатним.

Просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача та стягувати з останнього ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 28.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не зявилися, представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала, щодо заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань чи відзивів не надав.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду у справі №161/2573/14-ц від 13.03.2014р. з відповідача ОСОБА_2 щомісячно стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700,00грн. щомісячно, починаючи з 13 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

У звязку з укладенням шлюбу, позивачем змінено прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 7).

Позивач стверджує, що дитина проживає із нею та повністю знаходиться на її утриманні. З часу винесення судового рішення витрати на утримання дитини зросли, присуджені аліменти є недостатніми для забезпечення дитини необхідним.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2014 року розмір аліментів є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дітей, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, навчання, відвідування гуртків, духовний розвиток, які несе лише позивач.

Відповідач є працездатною особою, має регулярний дохід.

Виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, суд вважає за необхідне змінити розмір та спосіб стягуваних з відповідача аліментів та стягувати аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст.180, 184 СК України, ст. ст. 81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2014 року у справі №161/2573/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: 43005, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_5, місце проживання: 43008, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6