Справа № 586/820/17
Провадження № 2/591/1479/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Сидоренко А.П.
з участю секретаря судового засідання Майбороди А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
15 лютого 2019 року від Ямпільського районного суду Сумської області надійшли матеріали справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя з підстав виключної підсудності, визначеної ст. 30ЦПК України.
Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 10 травня 2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддю Кривцову Г.В. призначено на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2019 року справу прийнято до провадження суддею Сидоренко А.П. та призначено підготовче судове засідання на 30 липня 2019 року о 13 год. 00 хв.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 липня 2019 року закрито підготовче провадження, призначено справу для розгляду по суті 12 листопада 2019 року о 16 год. 00 хв.
У зазначене судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надіслав.
Зі згоди позивачки, викладеної в її письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.
Під час судового розгляду встановлено, що 28 вересня 1991 року сторони уклали шлюб, який було розірвано 08 вересня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 6,9).
З договору купівлі-продажу квартири від 22 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Резниченко М.О. вбачається, що ОСОБА_8 придбав квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Відповідно до ч. 1 ст .60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, а також постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 1316/3987/12-ц.
Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Під час судового розгляду встановлено, що придбання квартири АДРЕСА_1 подружжя П`ятниця здійснили в період їх спільного проживання, що не спростовано відповідачем, а тому вказане житлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності.
З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про визнання за нею права власності на Ѕ частину житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_9 право власності на Ѕ частину № 62 за АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_10 підлягають стягненню понесені ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1561 грн. 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.
Визнати за ОСОБА_11 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_9 право власності на Ѕ частину № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1561 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_12 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_13 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлене 15 листопада 2019 року.

Суддя А.П.Сидоренко