Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/15133/18

Номер провадження 2/712/812/19

04 березня 2019 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого-судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Олефіренко В.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні працівника, середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ПАТ "АЗОТ" (вул.Г.Холодного Яру,72, м.Черкаси), посилаючись на те, що 29.04.2015 ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду апаратника підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції цеху 4 розряду М-2 ПАТ "Азот". 01.04.2016 він був переведений на посаду апаратника виробництва сечовини 6 розряду відділення з виробництва карбаміду цеху М-2. 02.06.2017 позивач звільнився за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. В день звільнення з роботи йому частково не було виплачено заробітну плату за лютий-червень 2017р., а саме 12800 грн. Звернення від 12.10.2018 до відповідача про надання довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату залишилося без відповіді. У зв"язку з викладеним, просить суд стягнути з відповідача нараховану, але частково не виплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 10 745 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 12800 грн. без відрахування при виплаті податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України, середній заробіток за весь час затримки у розмірі 132650 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1326 грн. покласти на відповідача.

Відповідачем наданий відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, оскільки наявні поважні причини та об'єктивні обставини, які підтверджуюь відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті зарплати. Також просив просив зменшити суму середнього заробітку, оскільки її сума залежала від тривалості незвернення позивача до суду з даним позовом.

Позивач у відповіді на позов не погодився з аргументами, наведеними відповідачем у відзиві на позов, зокрема, вказував, що відповідач не довів наявність підстав для зменшення судом розміру середнього заробітку, що має сплатиоти роботодавець працівникові за час затримки виплати. Навіть навпаки, своєю бездіяльністю щодо надання довідок та невиплатою заробітної плати позивачу відповідач умисно затягує судовий розгляд та сприяє продовженню нарахування позивачем середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати.

27.02.2019р. позивач подав до суду заяву про збільшення позоних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 8692,43 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 168 657, 88грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1686,00 грн.

Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону Українивід 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжуютьздійснювати своїповноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються трудовим законодавством.

Встановлено, що 29.04.2015 ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду апаратника підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції цеху 4 розряду М-2 ПАТ "Азот".

01.04.2016 він був переведений на посаду апаратника виробництва сечовини 6 розряду відділення з виробництва карбаміду цеху М-2. 02.06.2017 позивач звільнився за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Рішенням чергових (річних) загальних зборів акціонерів ВАТ "АЗОТ" від 21.06.2011, протокол №25 ВАТ "Азот" перейменовано на ПАТ "Азот".

В день звільнення з роботи йому частково не було виплачено заробітну плату за лютий-червень 2017р., а саме 12800 грн.

Звернення від 12.10.2018 до відповідача про надання довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату залишилося без відповіді.

Станом на день розгляду справи розрахунок з позивачем відповідач не провів.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 28.01.2019 витребувано у ПАТ "АЗОТ" (вул.Г.Холодного Яру,72, м.Черкаси) довідку про нараховану, але не виплачену зарплату ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1), а також довідку про розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1).

12.02.2019 на виконання ухвали від 28.01.2019 відповідачем надано довідку №114 від 15.01.2019 №114, згідно якої заборгованість по заробітній платі ПАТ "Азот" перед ОСОБА_1 станом на 11.01.2019 за період з лютого 2017р. по травень 2017р. складає 8692,43 грн.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Згідно статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідачем не заперечується заборгованість по заробітній платі перед позивачем на момент звільнення в сумі 8692,43 грн. та факт затримки розрахунку із позивачем в день звільнення.

Кількість робочих днів за період затримки при звільненні з 03.06.2017р. по 04.03.2019р. складає 436 роб. днів. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 03.06.2017р. по день подачі позову 20.12.2018р. складає : 436 роб.дні * 386,83 грн. = 168 657,88 грн., де 386,83 грн. складає середньоденна заробітна плата позивача згідно довідки відповідача № 115 від 15.01.2019р.

Щодо доводів відповідача про відсутність вини підприємства у невиплаті заробітної плати позивачу, суд звертає увагу що зупинка виробництва, а також відсутність коштів у звязку з арештом рухомого та нерухомого майна не звільняє ПАТ «Азот» від відповідальності. Сам по собі факт фінансових труднощів на підприємстві не можуть позбавляти працівників права на виплати, що передбачені при звільненні.

За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 8692,43 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 168 657,88 грн. грн., оскільки відповідачем порушені права позивача на оплату праці, які підлягають до поновлення та обраний позивачем спосіб судового захисту обґрунтований на законі.

Суд також вважає, що вказані суми підлягають стягнення на користь позивача з утриманням податків та обов'язкових платежів, оскілька їх сплата є обов'язком будь-якої фізичної особи перед державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення заробітної плати був звільнений від оплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог про стягнення заробітної плати.

Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було сплачено судовий збір в сумі 1686,00 грн.гривень, що підтверджено квитанціями від 06.12.2018р. та 25.02.2019р., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставі ст. 47, 115-117 КЗпП України, ст.ст. 4,12,13,81,83,89,141,258,259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні працівника та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" (код , вул.Героїв Холодного Яру,72, м.Черкаси) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_2) заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 8692,43 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 168 657, 88грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1686,00 грн., всього стягнути 179 036,31 грн. з утриманням податків та обовязкових платежів, передбачених законодавством України.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата складення повного судового рішення 06 березня 2019р.