РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019

м.Харків

Справа № 639/473/18

провадження 2/639/286/19

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Тущенко Т.В.

учасники справи:

представник відповідача-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк ( далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.08.2010 року в сумі 18604,16 грн. та понесених судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості . Своїх зобов'язань за договором відповідач не виконує, в зв'язку з чим станом на 04.01.2018 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1123,45 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 254,08 грн., заборгованості за пенею-15 864,53 грн., а також штрафу відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 862,10 грн. (процентна складова). Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1762 грн.

Представник позивача в судовому засіданні не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з позовом надав заяву про можливість розгляду справи без його присутності ( а.с. 33).

Представник відповідача позов не визнав, надавши відзив на позовну заяву, письмові пояснення, в яких зазначає, що ОСОБА_1 не знайомий з Умовами та правилами надання банківських послуг та не підписував їх, матеріали позову не підтверджують факт отримання платіжної картки та внесення відповідачем коштів на погашення кредиту, банківські тарифи не долучені до позову, не надано належних документів в обґрунтування заборгованості, у тому числі первинних документів, на підставі ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року про рух коштів по операціям за взаємовідносинами відповідача з Банком, на розрахунку, що додається до позову відсутній підпис особи та печатка організації. Крім того, представник відповідача просить застосувати строк позовної давності, оскільки картка діє в межах визначеного нею строку та відмовити у задоволенні позовних вимог ( а.с. 42-48, 72-78, 81-83).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.11.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувана у ПАТ КБ «ПриватБанк» інформація про підстави надання кредиту при зазначені у заяві про бажаний кредитний ліміт-0, ознайомлення ОСОБА_1 з тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», строк дії картки, копії первинних документів ( а.с. 108-109).

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

16.08.2010 ОСОБА_1 заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку». З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна»/Gold. Своїм підписом відповідач погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг ( а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений сторонами.

Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та не підписував їх є помилковими, оскільки підписуючи заяву-анкету він підтвердив, що йому надані для ознайомлення зазначені Умови, Тарифи і він зобов'язався виконувати вимоги зазначених Правил надання банківських послуг.

З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що між сторонами підписаний кредитний договір б/н ( дата не зазначена), за яким ОСОБА_1 отримав кредитні картки: 16.08.2010 № НОМЕР_2 терміном дії 01/13, 23.06.2011 № НОМЕР_3 терміном дії 06/15, 10.01.2014 № НОМЕР_4 терміном дії 04/17 ( а.с. 118).

За змістом п. 2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг клієнт (відповідач) надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Так, за інформацією позивача, з 04.09.2010 встановлено кредитний ліміт 300 грн., з 07.04.2013 збільшено до 1500 грн., з 08.06.2013- до 2000 грн., в подальшому кредитний ліміт зменшено, а з 19.09.2016 склав 0,00 грн.( а.с. 117).

Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Факт отримання банківських карток підтверджується випискою з розрахунків. Встановлено, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами за допомогою картки, знімав готівку з банкоматів, вносив кошти на сплату та поповнював картку до 19.05.2014 . З 24.07.2014 по 25.05.2015 на картку зі строком дії до 06/15 зараховувались перекази.Картка з терміном дії до 04/17 не використовувалась після одноразового поповнення її відповідачем 17.06.2014. (а.с. 119-126).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

Як зазначає позивач, станом на 04.01.2018 сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 16.08.2010 становить 18604,16 грн., з яких: 1123,45 грн.- заборгованість за кредитом; 254,08 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 15864,53 - заборгованість за пенею , а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:500 грн. - штраф (фіксована частина);862,10 грн. - штраф (процентна складова).

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом-1092,03 грн. та за процентами у розмірі 31,51 грн., а всього 1123,54 грн. існувала на час спливу дії картки, тобто на 30.06.2015 року.Проте, з 01.06.2015 року позивач надав інший розрахунок, за яким в загальну суму заборгованості включаються відсотки, штрафи, пеня, на них знову щомісячно нараховуються відсотки. До закінчення строку дії картки штрафи та пеня не нараховувались .( а.с. 6-8).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки строк дії картки, в межах якого надавася кредит закінчився і позивачем, виходячи з відсутньої інформації Банку , платіжна картка не перевипускалася, руху коштів не було по картковолму рахунку, права та інтереси позивача можуть бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, починаючи з липня 2015 року позивач не міг нараховувати проценти, пеню та штрафи, обумовлені кредитним договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Матеріали справи свідчать, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості було внесено ОСОБА_1 31.01.2014 р. і заборгованість погашена. З позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості звернувся 30.01.2018 року.

З 09.02.2014 Банком стала щоденно нараховуватися заборгованість , хоча відповідно первинних документів 07.02.2014 на картку зараховано переказ та здійснено поповнення готівкою в сумі 1398,08 грн. С 26.03.2014 нарахована заборгованість у розмірі 1852,99 грн. перейшла у прострочену заборгованість та відбувалось погашення за рахунок переказів, оскільки з 19.05.2014 витрат та зняття з картки не відбувалось ( а.с. 6,120-123).

Відповідачем надано суду висновок Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 13.12.2014 року, з якого випливає, що до органу внутрішніх справ звернулася мати ОСОБА_1-ОСОБА_3 із заявою про розшук сина, оскільки з червня 2014 року він не виходить на зв'язок і місце його знаходження невідомо. В ході проведених розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_1 мешкає та працює у м.Острогожськ Воронезької області.

Зазначені обставини підтверджують, що ОСОБА_1 з цього періоду карткою не користувався, що відображено у виписці з банківського рахунку, гроші не вносив та ніяких дій щодо визнання боргу та переривання строку позовної давності не вчиняв.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 161/20278/14-ц, не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

За правилами частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.Відповідачем заявлено про застосування позовної давності разом з письмовими поясненнями на позовну заяву (а.с.72).

За роз'ясненнями, що містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Таким чином, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені згідно зі ст. 266 ЦК України. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про захист порушеного права після спливу строку позовної давності щодо терміну погашення заборгованості, тому у задоволенні позову суд відмовляє на підставі ч.4 ст. 267 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 , 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.08.2010 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Сторони: Позивач- Публічне Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського,1-д).

ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1).

Повне судове рішення складено 11.03.2019.

СУДДЯ -