ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5869/19 Справа № 199/2799/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" яка діє в інтересах її члена ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2017 року по справі за позовом Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", яка діє в інтересах її члена ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Ліквідаційної комісії Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням посадової особи органу досудового слідства, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року Громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", яка діє в інтересах її члена ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням посадової особи органу досудового слідства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 жовтня 2006 року прокурор Індустріального району м. Дніпра порушив кримінальну справу № 64061766 за ч. 2 ст. 190 КК України. 23 жовтня 2006 року слідчий Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Зюзь І.М. виніс постанову про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка, як він назначив у постанові, належить ОСОБА_3 . Як зазначає позивач, на той час ОСОБА_3 продав вказану квартиру, отримав гроші за продаж, а тому дана квартира на час накладення арешту йому не належала. В кримінальній справі № 64061766, станом на 23.10.2006 року позивач не був ні підозрюваним, ні обвинувачуваним. В подальшому кримінальна справа № 64061766 була об`єднана з кримінальною справою № 36061032 та прийнята до провадження слідчим ОВС з РОВС та ЗСОГ СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Заставським І.А., про що слідчий Заставський І.А. 25.10.2006 року виніс відповідну постанову. 12 грудня 2006 року Заставський І.А. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого в кримінальній справі № 36061032. Постановою слідчого з ОВС СВ з РОВС та ЗСОГ СУ УМВС України в Дніпропетровській області Заставського І.А. від 17 лютого 2007 року кримінальне переслідування у відношенні позивача по обвинуваченню за ч.4 ст.190 КК України припинено у зв`язку із недоведеністю його участі у скоєнні даного злочину. Про дану постанову позивач дізнався лише 28 липня 2010 року. За результатами досудового слідства по кримінальній справі № 36061032 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 28 грудня 2010 року був ухвалений вирок № 1-173/10, яким було скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Даний вирок набрав чинності 12 січня 2011 року. Як зазначає позивач у своєму позові, незаконний арешт його квартири тривав з 23 жовтня 2006 року до 12 січня 2011 року. Для зняття арешту з квартири позивач був змушений багаторазово звертатись до різних установ органів державної влади. Незаконне накладення арешту на квартиру позивача завдало йому значної матеріальної шкоди, фізичних страждань та моральної шкоди. Намагаючись зняти незаконний арешт, що був накладений слідчим Зюзь І.Н., він був змушений витратити дуже велику кількість часу та грошей, у зв`язку з чим він не працював, як наслідок не отримував доходи. Загальна кількість днів, що він витратив на зняття незаконного арешту складає 24 робочі дні, а тому зазначає, що має право на відшкодування упущеної вигоди в розмірі місячної мінімальної заробітної плати в розмірі 1450,00 грн. Крім того, ним були понесені витрати на надання йому адвокатських послуг в розмірі 7000,00 грн. Моральну шкоду, з урахуванням душевних страждань, позивач оцінює у 72983,33 грн. Вищевказану матеріальну та моральну шкоду позивач просив стягнути на свою користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", яка діє в інтересах її члена ОСОБА_1 ..

Рішення суду мотивоване тим, що за незаконні дії органів досудового розслідування щодо притягнення позивача в якості обвинуваченого, застосування запобіжного заходу та накладення арешту на майно позивачу вже відшкодовано моральну шкоду та після припинення відносно позивача кримінального переслідування у кримінальній справі №36061032 постановою слідчого по ОВС СВ з РОВС та ЗЗОГ СУ УМВС України Заставського I.A. від 17 лютого 2007 року будь-яких процесуальних дій, що обмежують права позивача не проводилося, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Крім того, суд зазначив, що чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру як витрат на правову допомогу, так і грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду. Встановивши, що постановою органу досудового слідства від 25.11.2013 року позивачу відшкодована матеріальна шкода в сумі 1200 грн., як втрачений заробіток, а рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2016 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 у позовних вимогах до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про скасування постанови органу, що проводив слідчі дії, відшкодування матеріальної шкоди у вигляді втраченого заробітку та витрат на правову допомогу відмовлено, відсутні й правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі Громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", яка діє в інтересах її члена ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення, на які суд першої інстанції посилався в оскаржуваному рішенні, не мають відношення до вказаних правовідносин, оскільки предметом спору по даному спору є незаконне рішення про арешт квартири АДРЕСА_1 , тривалість незаконного арешту вказаної квартири та заподіювачем шкоди - виступає ОСОБА_2 , тоді як у справах, на які посилається суд першої інстанції предметом виступають незаконні дії, в тому числі і арешт домоволодіння АДРЕСА_2 , тривалість незаконного арешту цієї нерухомості, а заподіювачем шкоди виступає слідчий Заставський І.А..

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення скасувати, з наступних підстав.

Встановлено, що позовну заяву у цій справі подала Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 , яка не має статусу юридичної особи та не має статуту. Від імені громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» скаргу підписала ОСОБА_5 як керівник цієї організації.

Кожен має право на свободу об`єднання з іншими особами (пункт 1 статті 11 Конвенції).

Громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних,соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей (частина перша статті 36 Конституції України).

Громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (частини друга та третя статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (частина п`ята статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Правоздатність неурядових організацій, які не мають статусу юридичної особи, може мати визначенні національним законодавством особливості, обмеження порівняно з неурядовими організаціями, які мають статус юридичної особи.

Неурядові організації повинні мати можливість вільно здійснювати свої цілі за умови, що і цілі, і засоби їх досягнення, відповідають вимогам демократичного суспільства (пункт 11 Рекомендації CM/Rec(2007)14 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо створення та діяльності неурядових організацій від 10 жовтня 2007 року).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України). Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Встановлено, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» у цій справі діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (ст.56 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 60 ЦПК України передбачено, що можливість бути представником у суді мають адвокат або законний представник (стаття 59 ЦПК України); під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього кодексу.

При тлумаченні положень Закону України від 22 березня 2012 року №4572-VІ «Про громадські об`єднання», Конституційний Суд України в Рішенні від 28 листопад 2013 року №12-рп/2013 вказав на те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах і якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Отже, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації без статусу юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить адвокатові, законному представникові. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для ОСОБА_1 і Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».

При цьому, членство в громадській організації само по собі не є підставою для виникнення процесуального представництва. Для цього необхідне волевиявлення особи, яка потребує представництва та наявність необхідних належним чином оформлених та завірених уповноважуючих документів. За відсутністю такої згоди та необхідних документів, громадська організація не може бути допущена судом до здійснення функцій процесуального представника.

Та обставина, що основною метою та завданням організації є допомога у реалізації громадянам своїх прав та законних інтересів не може свідчити про наявність у організації цивільної процесуальної правоздатності у цій справі.

У матеріалах справи відсутні будь-які належним чином оформлені та завірені документи, що надають відповідні повноваження.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належно не дослідивши питання можливості Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» представляти інтереси ОСОБА_1 дійшов передчасного висновку про розгляд справи по суті.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи вказану скаргу, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а тому оскаржуване рішення як незаконне підлягає скасуванню з наступним залишенням скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 367, 374, 377 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" яка діє в інтересах її члена ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2017 року - скасувати.

Позов Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", яка діє в інтересах її члена ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Ліквідаційної комісії Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням посадової особи органу досудового слідства - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко