Постанова

Іменем України

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 365/247/16-ц

провадження № 61-12783св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

суб'кт оскарження - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області Чижик Є. В.,

стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року у складі судді Хижного Р. В. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Журби С. О., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області Чижика Є. В. (далі - державний виконавець Чижик Є. В.).

Скарга обґрунтована тим, що у 2011 році його колишня дружина ОСОБА_2 звернулась до Згурівського районного суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року у справі № 2-157/11 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 квітня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказував, що в рішенні суду по батькові скаржника зазначене з помилкою як « ОСОБА_1 ». Крім того, ідентифікаційний номер скаржника теж зазначений з помилкою та містить зайву цифру.

На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який містив аналогічні помилки. Тобто і рішення і виконавчий лист винесений на іншу людину, а не на скаржника.

22 березня 2016 року ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами цивільної справи № 2-157/11 та на той час описки в рішенні суду виправлені не були. Рішення суду про стягнення з нього аліментів було ухвалено без його участі, копію рішення він не отримував. Протягом п'яти років після розірвання шлюбу ОСОБА_1 надавав ОСОБА_2 кошти на утриманні дитини на руки.

08 квітня 2016 року скаржник звернувся до ВДВС Згурівського РУЮ щодо ходу виконавчих дій та виявив повну безвідповідальність та бездіяльність державного виконавця Чижика Є. В.

Зазначав, що 23 вересня 2011 року виконавчий лист було пред`явлено до ВДВС Згурівського РУЮ. 27 вересня 2011 року державний виконавець Чижик Є. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, хоча відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів має бути винесена на наступний день після передачі державному виконавцю. Постанова про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням йому не направлялась. Після виявлення помилки в по-батькові боржника державний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу та Згурівським районним судом Київської області було видано інший виконавчий лист від 11 жовтня 2011 року з правильним по-батькові боржника, але ідентифікаційний номер залишився з помилкою. За даних обставин державний виконавець мав відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 просив суд: визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС Згурівського РУЮ Київської області Чижика Є. В. та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 вересня 2011 року № 28926626; зобов`язати державного виконавця зробити відмову у відкритті виконавчого провадження від 27 вересня 2011 року № 28926626; визнати виконавчий лист від 11 жовтня 2011 року № 2-157/11 таким, що не підлягає до виконання.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що під час вчинення виконавчих дій державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Згурівського районного управління юстиції Чижиком Є. В. не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження в. о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 06 червня 2019 року № 612/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки він відкрив виконавче провадження не на наступний день після того, як йому було подано виконавчий лист до виконання. Також вказує на порушення державним виконавцем вимог вказаного закону, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не була направлена йому рекомендованим листом.

Крім того, посилається на те, що у виконавчому листі було допущено орфографічні помилки, а саме невірно вказано його ім'я по батькові та номер ідентифікаційного коду.

Заперечення сторонами на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року у справі № 2-157/11 вирішено стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 квітня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі рішення суду виданий виконавчий лист, який 23 вересня 2011 року був пред'явлений до виконання до ВДВС Згурівського РУЮ та 27 вересня 2011 року державним виконавцем Чижиком Є. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 19 квітня 2016 року виправлено описку в рішенні суду від 17 травня 2011 року у справі № 2-157/11 та зазначено вірне по-батькові відповідача « ОСОБА_1 ».

11 жовтня 2011 року Згурівським районним судом Київської області видано виконавчий лист у справі № 2-157/11, де по-батькові боржника зазначено правильно як « ОСОБА_1 ».

04 липня 2014 року державним виконавцем проведено корегування записів у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та вилучено записи про боржника « ОСОБА_1 » та додано записи про боржника « ОСОБА_1 ».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною першою статті 386 ЦПК України 2004 року передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Згідно частини першої статті 387 ЦПК України 2004 року за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частин першої, другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною п`ятою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання) встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно частини шостої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання) постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судами встановлено, що 23 вересня 2011 року (п'ятниця) виконавчий лист був пред'явлений до виконання до ВДВС Згурівського РУЮ та 27 вересня 2011 року (вівторок) державним виконавцем Чижиком Є. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, посилання у касаційній скарзі заявником на порушення державним виконавцем строків відкриття виконавчого провадження є необґрунтованими, оскільки державним виконавцем ВДВС Згурівського РУЮ Київської області Чижиком Є. В. було дотримано вимог щодо строків, які передбачені вищевказаною нормою.

Також не можуть бути прийняті доводи касаційно скарги про те, що відповідно до положень статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» негайному виконанню підлягають судові рішення щодо сплати аліментів, а тому державний виконавець мав відкрити виконавче провадження на наступний день, оскільки відповідно до пункту 1 частини третьої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» негайному виконання підлягають рішення про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу за такими виплатами, якщо рішенням передбачено негайне стягнення.

Враховуючи те, що рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року не було передбачено негайне виконання рішенняв частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць, відкриваючи виконавче провадження у строк, передбачений статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець діяв відповідно до вимог вказаного закону.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається також на те, що йому державним виконавцем не було направлено рекомендованим листом постанову про відкриття виконавчого провадження.

Разом із тим, вказане твердження було предметом дослідження судом апеляційної інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку про те, що ненаправлення рекомендованим листом постанови про відкриття виконавчого провадження є порушенням державним виконавцем вищевказаної норми, проте не є підставою для скасування такої постанови.

Крім того, наявність орфографічних та арифметичних помилок у виконавчому листі не є підставою для неприйняття його до виконання державним виконавцем, оскільки законодавством встановлений механізм виправлення описок у судовому рішенні та виконавчому листі.

Частиною третьою статті 387 ЦПК України 2004 року передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи наведене, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що під час вчинення виконавчих дій державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Згурівського районного управління юстиції Чижиком Є. В. не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян