Головуючий суду 1 інстанції - В.М. Фастовець
Доповідач -Н.В. Стахова
Справа № 415/4074/18
Провадження № 22-ц/810/285/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря

учасники справи: Сінько А.І.

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 13 серпня 2018 року, ухваленого Лисичанським міським судом у складі: судді Фастовця В.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 116705,87 грн., який мотивувало тим, що 30 листопада 2010 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № б/н від 30.11.2010 року, відповідно до якого відповідач отримав 12400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач шляхом підписання анкети-заяви про приєднання від 30.11.2010 року підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає договір про надання банківських послуг. Позивач зі своєї сторони умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач, в свою чергу, умови виконання договору порушував, внаслідок чого станом на 28.02.2018 року у нього перед банком утворилась заборгованість в розмірі 116705,87 грн., яка складається з: 11119,82 грн. заборгованість за тілом кредиту, 105586,05 грн. по процентам за користування кредитом за період з 30.11.2010 року по 29.09.2017 року, яку Банк просив стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати у сумі 1762 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 13 серпня 2018 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору та видачі кредиту у розмірі 12400 гривень чи будь-який інший розмір кредитного ліміту, також не надано доказів перерахування банком кредиту відповідачу, які у даному випадку можуть бути платіжне доручення або меморіальний ордер. Таким чином, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи не було встановлено кредитних правовідносин між сторонами у справі, а тому це виключає їхні взаємні права та обов`язки.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає вказане рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального і матеріального права та просить скасувати його і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути судові витрати.

Доводами апеляційної скарги є те, що відповідачем був отриманий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, позивачем надано було суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження укладення кредитного договору, а саме анкету -заяву, розрахунок заборгованості, довідку про старт карткового рахунку та довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Отже, банківська установа вважає, що суд першої інстанції зробив поспішний та неправильний висновок щодо відсутності доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору від 30.11.2010 року між скаржником та ОСОБА_3 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 вересня 2018 року в даній справі визначено склад колегії суддів: Яресько А.В. (головуючий суддя), Дронська І.О., Карташов О.Ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційними судами з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення є апеляційні суди, які утворюються в апеляційних округах.

У відповідності до пункту 12 частини 1, пункту 11 частини 2 Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Луганської області ліквідовано та створено Луганський апеляційний суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов`язані зі здійсненням таким судом повноважень, зокрема, архівні справи з основної діяльності, строки тимчасового зберігання яких ще не закінчилися, документи, не завершені в діловодстві, а також документи з кадрових питань в паперовому та електронному вигляді, фонди бібліотек, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

В газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови суду, в якому днем початку роботи Луганського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області дана справа передана на розгляд до Луганського апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 19 жовтня 2018 року визначено новий склад суду у даній справі: головуючий суддя - Стахова Н.В., судд і- Кострицький В.В., Луганська В.М.

22 жовтня 2018 року було відкрито апеляційне провадження у справі. 16 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року зупинено апеляційне провадження у справі № 415/4074/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 13 серпня 2018 року за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

19 лютого 2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено ухвалу Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 754/13763/15-ц, якою прийнято відмову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» від касаційної скарги та провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Особа 4 про стягнення заборгованості закрито.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року поновлено апеляційне провадження у справі № 415/4074/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2019 року вилучено суддю Луганську В.М. у зв`язку з її перебуванням у відпустці та замінено на нового суддю - Карташова О.Ю.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року провадження у цивільній справі № 415/4074/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі № 342/180/17-ц.

15липня 2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 19 липня 2019 року поновлено апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду на 06 серпня 2019 року на 09.30 год.

06 серпня 2019 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Стахової Н.В. у відрядженні, відкладено розгляд справи на 23 вересня 2019 року о 14.30.

23 вересня 2019 року розгляд справи відкладений на 04 жовтня 2019 року об 11.00 год.

04 жовтня 2019 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача у справі про дату, час і місце розгляду справи, відкладено на 17 жовтня 2019 року о 10.45 год.

17 жовтня 2019 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Стахової Н.В. на лікарняному.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 14 листопада 2019 року о 14.45 год. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 згідно копії паспорту та повідомлення Управління адмінпослуг Лисичанської міськради Луганської області зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36 на звороті, а.с 134).

Апеляційним судом також було зроблено запит до Головного Управління Пенсійного Фонду України у Луганській області, згідно відповіді якого, станом на 10.04.2019 року відсутні про неї відомості як про застраховану особу в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Луганській області (а.с. 155).

Всі судові повідомлення про розгляд справи на 27 листопада 2018 року,19 грудня 2018 року, 19 березня 2019 року, 02 квітня 2019 року, 06 серпня 2019 року, 23 вересня 2019 року, 04 жовтня 2019 року, 17 жовтня 2019 року та 14 листопада 2019 року повернулись до суду із відміткою пошти «адресат відсутній», «за закінченням терміну зберігання», «інші причини, що не дали змоги вручити поштове відправлення».

У зв`язку із наведеним у відповідності до вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України на 02 квітня 2019 року,17 жовтня 2019 року, 14 листопада 2019 року.

Крім того, судом вжиті всі заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи за його місцем реєстрації.

Наведене свідчить про вжиття судом всіх можливих заходів щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи судом.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Згідно вимог ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору у належній письмовій формі, розміру кредиту як предмету договору та істотної умови кредитного договору, моменту його укладення, встановлення чи зміни кредитного ліміту.

З таким висновком апеляційний суд повністю погодитись не може з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цьогоКодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Тому, перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою повного та всебічного встановлення обставин по справі, апеляційний суд вважає за доцільне долучити до матеріалів справи і дослідити додаткові докази (виписка по рахунку, довідка про кредитну картку), надані позивачем на спростування висновків суду першої інстанції щодо не укладення кредитного договору між сторонами у справі та відсутності підстав для задоволення позову.

Переглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про недоведеність позивачем за допомогою належних доказів укладення сторонами кредитного договору, виходячи з наступного.

Позивачем в обґрунтування укладення 30.11.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_3 кредитного договору б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 11120,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок надано Заяву б/н, підписану 30.11.2010 року відповідачем, а також довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (картковий рахунок № НОМЕР_1 від 12.05.2011 року) (а.с.9,10).

Вказаний договір про надання банківських послуг складається із заяви позичальника, довідки про умови кредитування, та витягу з Умов та правил.

Згідно довідки про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна", наданою позивачем, передбачено кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», та погоджено з ОСОБА_3 щомісячно до 25 числа сплачувати 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості), та сплату відсотків за користування кредитом з базовою ставкою 2,5 % щомісячно (а.с.11). Вказані умови кредитування підписані відповідачем 12.05.2011 року.

Договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний.

По теперішній справі ніким не заперечувалися обставини укладеного між сторонами договору.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

З наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.11.2010 року, укладеного між сторонами, вбачається, що станом на 28.02.2018 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість в розмірі 116705,87 грн., яка складається з: 11119,82 грн. заборгованість за тілом кредиту, 105586,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 30.11.2010 року по 29.09.2017 року (а.с.6-8).

Розглядаючи справи, суд має керуватися такими засадами судочинства як змагальність сторін та диспозитивність. Позивач, користуючись своїми правами, надав на підтвердження обґрунтованості позову вищезазначені докази як на підтвердження укладення кредитного договору між сторонами, так і його виконання сторонами, що не спростовано будь-якими іншими доказами і що судом безпідставно не взято до уваги та не дано належної оцінки.

З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач після отримання картки неодноразово здійснював операції щодо зняття готівки з карткового рахунку, розраховувався за придбанні товари та частково погашав заборгованість по кредиту.

Вказані дії відповідача свідчать як про погодження Умов та правил надання банківських послуг позивачем, так і про часткове виконання відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Згідно з п. 2.1.1.2.11 Умов та правил, які є складовою кредитного договору, карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки, включно. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, та від яких не відступає і Верховний суд, зокрема, у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 2120/12694/12.

Згідно з копії довідки, наданої банком до апеляційної інстанції (а.с.118), яку судова колегія для повного та всебічного встановлення обставин у справі прийняла, про що вказано вище, вбачається, що строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 від 12.05.2011 року встановлений до 11/14.

Виходячи із цих обставин та того, що договір укладений 30.11.2010 року, а строк дії картки до 30 листопада 2014 року включно, колегія суддів вважає, що строком повернення кредиту є 30 листопада 2014 року, а тому вимоги Банку про стягнення тіла кредиту у сумі 11119,82 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.4 - 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Також колегія суддів бере до уваги пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, де зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин колегія суддів вважає, оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 30 листопада 2014 року позивач не мав права нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами.

Як зазначалось вище, відповідач підписала Умови кредитування, відповідно до яких базова ставка відсотків за користування кредитом становить 2,5 %.

Позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором від 30.11.2010 року, з якого вбачається, що з 12.05.2011 року базова ставка відсотків за користування кредитним коштами за рік становить 30% (тобто 2,5 % щомісячно) по 29.08.2014 року (а.с.6-7).

З 01.09.2014 року банк змінив процентну ставку до 34,8 % щорічно та в подальшому 43,2 %.

Оскільки строк дії картки відповідно до наданих позивачем доказів встановлений до 30 листопада 2014 року, і відповідно до розрахунку заборгованості по відсотках за період з 12.05.2011 року по 30.11.2014 року суд не встановив фактичні обставини по справі в наведеній частині, таке рішення не може вважатися законним.

Проте, судова колегія погоджується з розрахунком банку заборгованості щодо відстоків за користування кредитом за період з 12.05.2011 року по 29.08.2014 року, оскільки він здійснений відповідно до Умов кредитування, що підписала відповідач.

За період з 01.09.2014 року по 30.11.2014 року судова колегія вважає за необхідне перерахувати вказану заборгованість за базовою ставкою 2,5 %, оскільки матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем збільшення процентної ставки.

Таким чином, суд вважає, що заборгованість за відстоками за користування кредитним коштами за період з 01.09.2014 року по 29.09.2014 року буде становити 259,46 грн. (11119,82*30%/360 дн.*28=259,46), а за період з 30.09.2014 року по 30.11.2014 року -565,25 грн. (11119,82*30%/360 дн.*61 =565,25).

Отже, за період з 01.09.2014 року по 30.11.2014 року заборгованість по відсоткам становить 824,71 грн.

За таких обставин рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову,

В іншій частині позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом з 01 грудня 2014 року по 29 вересня 2017 року у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1376,80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 13 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення у справі.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка мешкає: АДРЕСА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 30.11.2010 року - у сумі 11119,82 гривень (одинадцять тисяч сто дев`ятнадцять гривень вісімдесят дві копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , яка мешкає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.11.2010 року: заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 19 квітня 2012 року по 30 листопада 2014 року - у сумі 25357,13 гривень (двадцять п`ять тисяч триста п`ятдесят сім гривень тринадцять копійок).

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01 грудня 2014 року по 29 вересня 2017 року відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка мешкає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у сумі 1376,80 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений - 18 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: