Справа № 373/2338/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Опанасюка І.О.

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Переяслав-Хмельницькому справу №373/2338/18 за позовом ОСОБА_2 до Дівичківської сільської ради про тлумачення заповіту та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з названим позовом та просить розтлумачити заповіт складений ОСОБА_3 на імя ОСОБА_2 та посвідченого в.о. секретаря Єрковецької сільської ради, реєстровий №15. Визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.5714га, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0074 в порядку спадкування за заповітом, після ОСОБА_3, яка померла 12.02.2016 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно заповіту, посвідченого в.о. секретаря Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 19 лютого 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №15, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Єрковецької сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (спадкова справа №239 за 2010 рік, зареєстрована в реєстрі за №1-3194 від 28.12.2011 року); належне їй нерухоме майно на підставі свідоцтва на нерухоме майно видане згідно рішення виконавчого комітету Єрковецької сільської ради №23 від 09.04.2009 року; належні їй ощадні книжки (філіал №3029/03 Переяслав-Хмельницьке відділення в селі Єрківці) рахунки №915511513, №91551893, №9155192.

30.11.2015 на імя заповідача Реєстраційною службою Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серії СТА №845068.

За заповітом ОСОБА_3М заповіла земельну частку (пай), розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

12 лютого 2016 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті позивач, як спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріальної конторипро видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва.

Підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії стало те, що в заповіті зазначено право на земельну ділянку без визначення її індивідуальних ознак, а спадкоємцем подано нотаріусу заяву про визнання за ним права на конкретну ділянку. Ідентифікувати її за зміненими ознаками чи тлумачити заповіт, нотаріус не в праві. Це і стало підставою звернення позивача до суду, оскільки, іншого порядку вирішення даного питання законом не передбачено.

Розтлумачити заповіт відповідно до ст. 1256 ЦК України нотаріус не може, оскільки заповідач чітко визначила спадкове майно: право на земельну частку (пай), а спадкодавець бажає оформити конкретно визначену земельну ділянку.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, направив до суду заяву в якій просить позов задовольнити.

Представник Дівичківської сільської ради до суду не зявився. На адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить розглянути справу без участі представника сільської ради за наявними у справі матеріалами.

В силу ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Правила тлумачення змісту правочину визначені частинами 3, 4 ст.213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. За змістом вказаної статті тлумачення змісту правочину можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Тлумачення змісту правочину є правом суду, а не обов'язком за умови наявності спору.

Метою тлумачення правочину є з'ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі.

Водночас, наведені правила тлумачення правочину суд застосовує при тлумаченні заповіту з урахуванням специфіки спадкових правовідносин. Тлумачення заповіту здійснюється після відкриття спадщини. Крім цього, суд здійснює тлумачення виходячи із одностороннього характеру заповіту, в якому дія лише однієї особи (заповідача) породжує права та обовязки для інших осіб. А тому, суд не бере до уваги зміст попередніх переговорів, звичаї ділового обороту, подальшу поведінку сторін, текст типового договору.

До того ж, встановлений ст. 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення змісту правочину, не є вичерпним.

Виходячи з аналізу положень норм ст. ст. 213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст.

Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК).

Згідно пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України. сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю".

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що заповідач ОСОБА_3 мала намір заповісти позивачу земельну частку, що знаходиться на території Єрковецької сільської ради, площею 3,81 Га, яка після виділення її в натурі склала , 3, 5714 Га з можливістю підтвердження такого права в майбутньому. Присвоєння даному майну ідентифікаційних ознак, та виділення її в натурі змінило площу земельної ділянки в частині площі на 3,5714 Га. Однак не змінило спрямованості волевиявлення спадкодавця та обсягу спадкового майна.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.213, ст. 1256 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Дівичківської сільської ради про тлумачення заповіту та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Розтлумачити заповіт складений складений ОСОБА_3 на імя ОСОБА_2 та посвідченого в.о. секретаря Єрковецької сільської ради, реєстровий №15 встановивши, що земельна частка (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Єрковецької сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, яку заповіла ОСОБА_3 спадкоємцю ОСОБА_2, є земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.5714га, яка розташована на території Єрковецької сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0074.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.5714га, яка розташована на території Єрковецької сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0074 в порядку спадкування за заповітом, після ОСОБА_3, яка померла 12.02.2016 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового процесу:

позивач ОСОБА_2, зареєстрований та проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

відповідач Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, місцезнаходження: с.Дівички, вул.Сонячна, 1а, Переяслав-Хмельницький район, Київська область 08456.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч.4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя І. О. Опанасюк