Дата документу 18.11.2019 Справа № 321/292/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 321/292/18 Головуючий у 1 інстанції: Машкіна Н.В.
№ 22-ц/807/2757/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на додаткове рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого природного газу,

ВСТАНОВИВ

В серпні 2018 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого природного газу.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 жовтня 2018 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 березня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» залишено без задоволення.Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року по цій справі залишено без змін.

20 травня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» судові витрати на користь ОСОБА_1 , а саме: витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат відмовити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як свідчать матеріали справи рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз».

20.04.2018 року адвокатом Притулою М.І. та ОСОБА_1 укладено угоду №5 про надання правової допомоги.

На підставі зазначеної угоди адвокатом Притулою М.І. оформлено ордер на надання правової допомоги серії АА №003984 (а.с.52).

03 травня 2018 року між адвокатом Притулою М.І. та ОСОБА_1 підписано акт виконаних робіт, згідно якого адвокатом надані наступні послуги: 1) консультація адвоката -200 грн.; 2)відзив на позов - 2400 грн.; 3) попередня участь в судових засіданнях -2000 грн..(а.с.60).

Згідно квитанції до приходного касового ордеру від 20.04.2018 року ОСОБА_1 сплачено адвокату Притулі М.І. 4600 грн.(а.с.58). В заяві про ухвалення додаткового рішення суду, заявник зазначив, що ним на правничу допомогу було витрачено 4000 грн.

Положеннями ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наданими доказами підтверджується надання адвокатом обумовлених послуг та сплата на її користь 4000 грн.

Таким чином, додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У апеляційній скарзі в позивач посилається на недоведеність вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, натомість факт надання правової допомоги не оспорюється, в справі наявна квитанція до прибуткового касового ордеру, за якою сплачені послуги адвоката.

Зазначена квитанція як і акт виконаних робіт, були долучені до справи протягом її розгляду та не викликають сумніву у достовірності.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі інші доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» залишити безх задоволення.

Додаткове рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2019 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков