Справа № 352/159/19
Провадження № 22-з/4808/83/19
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р.Р.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

13 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Бойчука Л.М.

з участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про роз`яснення додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

28 січня 2019 року ОСОБА_3 подала позов до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, просила збільшити розмір стягнених аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 2500 грн щомісячно (а.с.1-3, 13-15).

Рішенням Тисменицького районного суду від 20 червня 2019 року позов задоволено частково. Суд ухвалив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 28.01.2019 року і до досягнення повноліття дитини. Вирішено питання судових витрат. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , по виконавчому листу, виданому Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на виконання рішення суду від 08.11.2016 року (а.с.61-63).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.08.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 червня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовлено (а.с.107-111).

Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про ухвалення додатковго рішення. Компенсовано ОСОБА_2 сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір у сумі 1152,60 грн (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні шістдесят копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.126-127).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про виправлення описки у додатковій постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 16.09.2019 року залишено без задоволення (а.с.142).

29.10.2019 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про роз`яснення додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року в даній справі.

Відповідно доч.ч.1, 2 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

За змістом зазначеної статті убачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення.

Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Виходячи з положень статті 271 ЦПК України, роз`ясненню підлягає судове рішення, яке може бути пред`явлено до примусового виконання.

У поданій заяві заявник зазначає, що є незрозумілим порядок виконання даного судового рішення. Вказує, що листом №07-15/985 від 02.10.2019 року управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області за наслідками розгляду заяви про повернення коштів з бюджету повернуло подані ним документи без виконання та рекомендувало звернутись до Івано-Франківського апеляційного суду для усунення недоліків і повторно направити пакет документів з метою реалізації заявлених вимог. У вказаному листі зазначено, що Казначейство здійснює повернення з державного бюджету коштів, помилково або надміру зарахованих до державних та місцевих бюджетів, та стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників. У зв`язку з тим, що в оскаржуваній додатковій постанові в резолютивній частині зазначено «компенсувати судовий збір за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ», та не зазначено боржника у справі і за рахунок якого бюджету має здійснюватися стягнення - державного або місцевого, просить роз`яснити додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року.

Перевіривши матеріали справи та заяву ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Разом із тим питання щодо повернення сплаченої суми судового збору вирішується згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

Згідно з п. 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі звільнення сторони від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Процедура стягнення коштів у даному випадку не застосовується.

Оскільки у даній справі предметом спору є збільшення розміру аліментів, тому ОСОБА_3 , як позивач, при подачі позову була звільнена Законом України «Про судовий збір» від сплати судового збору.

Судом першої інстанції спір вирішений на користь ОСОБА_3 та стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір, що спонукало ОСОБА_2 подати апеляційну скаргу. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 у справі має статус відповідача, тому він не звільнений Законом від сплати судового збору і апеляційна скарга, подана ним, відповідно оплачена судовим збором.

За наслідками розгляду апеляційної скарги рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Згідно із ч.1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, у процедурі перерозподілу судових витрат після скасування рішення суду першої інстанції з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору і тому взагалі його не сплачувала на користь держави, а замість неї такий судовий збір сплатила інша сторона (відповідач), яка не звільнена від його сплати, але остаточне рішення ухвалено на користь цієї сторони, тому застосовуються положення частини 6 статті 141 ЦПК України щодо компенсації судових витрат за рахунок держави цій стороні (відповідачу).

При цьому положення статті 7 Закону України «Про судовий збір» щодо повернення судового збору на ці випадки не поширюються, хоча по суті поняття «компенсація» судового збору і його «повернення» у цьому випадку є тотожними.

Оскільки в силу положень частини 1 статті 9 Закону України «Про державний бюджет» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, тому за наслідками розгляду апеляційної скарги він підлягає компенсації (поверненню) стороні, яка його сплатила, з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2 про роз`яснення додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Роз`яснити резолютивну частину додаткової постанови, ухваленої в даній справі 16 вересня 2019 року, щодо компенсації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , сплаченого за подачу апеляційної скарги судового збору в сумі 1152,60 грн (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні шістдесят копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Слід розуміти компенсацію як повернення з державного бюджету ОСОБА_2 сплаченого за подачу апеляційної скарги судового збору в розмірі 1152,60 грн (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні шістдесят копійок) за такими реквізитами: отримувач - УК у м. Івано-Франківську; ЄДРПОУ отримувача - 37952250; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача- 0009; код класифікації доходів бюджету - 22030101, відповідно до квитанції № ПН152246С1 від 23 липня 2019 року.

У задоволенні іншої частини вимог, викладених у заяві, відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту постановлення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строки та порядку, визначені цивільним процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий: І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко