Справа № 346/717/19
Провадження № 2-о/346/69/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого-судді-ВеселоваВ.М.

секретаря Максим`юк М.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Пядицька сільська рада Коломийського району, про встановлення факту проживання із спадкоємцем однією сімєю, -

В С Т А Н О В И В :

заявник, звернувшись до суду із даною заявою посилається на те, що 29 червня 2018 року померла ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина за законом. Він є єдиною особою, яка відноситься до спадкоємців за законом та прийняв дану спадщину. Хоча він і проживав із спадкодавцем однією сімєю в її будинку в с. Велика Камянка Коломийського району більше пяти років до дня її смерті, однак зареєстрований за іншою адресою в м. Коломия.

Зазначає, що познайомився з ОСОБА_2 в 70 роках минулого століття. Вона та його дружина ОСОБА_3 працювали разом на Коломийській фабриці художніх виробів. В той час ОСОБА_2 проживала разом з чоловіком та неповнолітнім сином в м. Коломиї та з їхньою сімєю в них були тісні дружні відносини. В 1972 році трагічно загинув син ОСОБА_2 ОСОБА_4, а в 1989 році помер її чоловік ОСОБА_5. Після їх смерті ОСОБА_2 залишилася проживати одна в ІНФОРМАЦІЯ_1. Він із дружиною були для неї найближчими особами, у всьому їй допомагали не тільки за місцем проживання, але й їздили разом із нею в с. Велика Камянка в господарство її матері ОСОБА_6, допомагали їй вести домашнє господарство, обробляти земельну ділянку. 21.12.1993 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все її майно заповіла його дружині ОСОБА_3

10.01.1997 року в с. Велика Камянка померла ОСОБА_6 і після її смерті її дочка ОСОБА_2 успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Велика Камянка, по вул. Стуса ( Жовтнева), 4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину. ОСОБА_2 після смерті матері, порадившись із його сімєю, вирішила продати квартиру в м. Коломия та переїхала проживати у вказаний будинок в с. Велика Камянка. Він з дружиною продовжували підтримувати з нею тісні дружні відносини та майже щодня приїжджали в с.Велика Камянка, допомагали їй вести домашнє господарство, повністю виконували всі сільськогосподарські роботи на її земельній ділянці, оскільки вона ІНФОРМАЦІЯ_2, потребувала стороннього догляд і допомоги.

З часом стан здоровя ОСОБА_2 погіршився і вона не могла самостійно вести домашнє господарство. Не маючи близьких родичів вона, будучи перестарілою 78 річною одинокою особою, просила його з дружиною проживати з нею в її будинку. В 2004 році вони переїхали проживати до неї.

Проживаючи спільно однією сімєю вони вели спільне господарство, він за спільні кошти купляв продукти харчування, речі першої необхідності та домашнього вжитку, всі необхідні ліки. Його дружина фактично виконувала всю хатню роботу, разом з якою вони проводили всі сільськогосподарські роботи на земельній ділянці. ОСОБА_2 виконувала лише незначну посильну її віку та стану здоровя роботу.

В листопаді 2014 року його дружина на запрошення родичів полетіла до м. Місісага, Канада, де 12.11.2014 року померла. Після смерті останньої він залишився проживати разом з ОСОБА_2 в її будинку в с. Велика Камянка, вони продовжували вести спільно домашнє господарство, він піклувався про неї, доглядав її, виконував більшість робіт в домашньому господарстві, займався сільськогосподарськими роботами на її земельній ділянці. Вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Останні три роки перед смертю ОСОБА_2 не могла ходити, була лежачою хворою, потребувала постійного стороннього догляду.

Він та ОСОБА_2 вважали, що хоча його дружина і померла, але по складеному ОСОБА_2 заповіту до нього перейшло право спадкування як чоловіка особи, в користь якої складений заповіт. На той час (2014 рік) ОСОБА_2 було 87 року, а йому 70 років і їхня юридична необізнаність щодо вказаного питання була причиною того, що ОСОБА_2 після смерті його дружини не склала заповіт в його користь.

Після смерті ОСОБА_2 він поховав її згідно християнських традицій, влаштував поминки і надалі залишився проживати в її будинку.

З метою оформлення спадщини він звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у прийнятті такої заяви йому відмовлено, оскільки він не являється спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом після смерті ОСОБА_2 Спадкодавець залишила заповіт на імя ОСОБА_3, посвідчений 21.12.1993 року за реєстром № Д-1797. Спадкоємиця за заповітом померла до відкриття спадщини, а саме 12.11.2014 року.

Просить встановити факт його проживання однією сімєю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 більше пяти років ( з 2004 року) до дня її смерті (29.06.2018 року). В судове засідання від заявника надійшло письмове клопотання, в якому заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі, справу просить слухати у його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, письмові клопотання заявника та заінтересованої особи, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.1965 року зареєстрували шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_7, актовий запис № 81,після реєстрації одруження останній присвоєно прізвище «Гаврилюк», що стверджується копією свідоцтва про одруження від 28.03.1965 року сері VІ-УР № 404350 (а.с. 11).

21.12.1993 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № Д -1797, згідно з яким все своє майно, яке буде належати їй і з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось заповіла ОСОБА_3, тобто дружині заявника (а.с.9).

Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.07.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за № Д-362, стверджується, що спадкоємцем майна ОСОБА_6, померлої 10.01.1997 року, є ОСОБА_2, а саме житлового будинку з належними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Велика Камянка, вул. Жовтнева, 4, Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 10).

12.11.2014 року померла ОСОБА_3 в м. Місісага, Канада, про що свідчить копія свідоцтва про смерть № Р 2701225, переклад якого проведено перекладачем ОСОБА_9 18.11.2014 року (а.с. 12-14).

29.06.2018 року померла ОСОБА_2, актовий запис № 78, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть від 03.07.2018 року серії І-НМ № 271540 (а.с. 7).

Відповідно до довідки № 1638, виданої 22.11.2018 року Пядицькою сільською радою ОТГ, ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала з 2003 року до дня смерті (29.06.202018 року) в с. Велика Камянка, по вул. Стуса, 4, Коломийського району (а.с.16).

Згідно з довідкою Пядицької сільської ради ОТГ № 138 від 30.01.2019 року ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, однак він дійсно проживав без реєстрації за адресою: с. Велика Камянка, вул. Стуса, 4, Коломийського району разом з ОСОБА_2 до дня її смерті 29.06.2018 року, здійснював за нею догляд і вів з нею спільне господарство (а.с.15).

Відповідно до письмових заяв ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які є сусідами ОСОБА_2, посвідчених старостою Великокамянського старостинського округу Пядицької сільської ради ОТГ 11.01.2019 року, заявник дійсно проживав без реєстрації разом з померлою ОСОБА_2 в с. Велика Камянка, по вул. Стуса, 4, Коломийського району, здійснював за нею догляд, вели разом спільне господарство та обробляли земельну ділянку (а.с.17,18).

Будучи єдиним спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_2, заявник звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції ОСОБА_12 із відповідною заявою. Однак, листом № 886/0116 від 27.11.2018 року йому було відмовлено у звязку з тим, що він не являється спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом після смерті ОСОБА_2 Спадкодавець залишила заповіт на імя ОСОБА_3, посвідчений Коломийською міською державною нотаріальною конторою 21.12.1993 року за реєстром № Д-1797. Спадкоємиця за заповітом померла до відкриття спадщини, а саме 12.11.2014 року (а.с. 8).

Зважаючи на вказані обставини, заявник вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Пунктом 23 вказаної постанови передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю з 2004 року по день смерті слід задовольнити.

На підставі наведеного, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст. 197-200,206 ч.1,247 ч.2, 263, 265, 268, 315, 354, 355 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сімєю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 більше пяти років (з 2004 року) до дня її смерті (29.06.2018 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 11 березня 2019 року.

Суддя Веселов В. М.