У Х В А Л А

05 березня 2019 року

м. Київ

справа № 201/1917/18

провадження № 61-4274ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Карлаша Івана Анатолійовича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування 20 851,00 грнмайнової та 15 000,00 грн моральної шкоди, завданої залиттям квартири та просив стягнути 12 721,69 грн витрат на придбання ліків. Позов обґрунтовано тим, що через недбалість відповідача 27 березня 2017 року відбулось залиття його квартири, про що складено відповідний акт. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 зобов'язувався усунути наслідки залиття квартири позивача, однак своїх зобов'язань не виконав, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 20 851,00 грн у відшкодування майнової шкоди, 3 000,00 грн - моральної шкоди та 12 721,69 грн витрат на ліки. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 12 721,69 грн витрат на ліки та відмовлено у позові в цій частині. Змінено рішення суду першої інстанції в частині визначення загальної суми. В іншій частині судове рішення залишено без змін.

23 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Карлаш І. А. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є відшкодування 20 851,00 грнмайнової, 15 000,00 грн моральної шкоди, завданої залиттям квартири та стягнення 12 721,69 грн витрат на придбання ліків. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Лише посилання представника заявника у касаційній скарзі на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, з тих підстав, що у запереченнях на відзив позивач збільшив позовні вимоги, не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані представником заявника рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 рокуприйняті у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Карлаша ІванаАнатолійовича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник