РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2023/18

05 березня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

з участю позивача : ОСОБА_1

представника третьої особи: Струк Т.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, Назавизівської сільської ради, третя особа служба в справах дітей Надвірнянської РДА про визнання особи такою, що втратила право користування житлом , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, Назавизівської сільської ради, третя особа служба в справах дітей Надвірнянської РДА про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу незакінченого будівництва житлового будинку, являється домоволодільцем житлового будинку в селі Мирне, вул. Соборна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Назавизівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області від 06.09.2018 року № АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 - уповноважений власник, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6 - чоловік власниці, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_3 - не родич, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_4 - не родич, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_5 - не родич, ІНФОРМАЦІЯ_5

Причиною реєстрації в її житлі ОСОБА_3 та її дітей став той факт, що станом на середину 2008 року ОСОБА_3 проживала спільно з її сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 та була вагітною. Оскільки її син ОСОБА_7 на той час стабільного доходу не мав, а його співмешканка мала народжувати дитину, то вона погодилась на реєстрацію її та її дитини для можливості відповідачці оформити щомісячну допомогу, яка виплачується матерям по догляду за дитиною до трьох років. Проте її син не являється батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5. А сама ОСОБА_3 проживала в її помешканні до 2010 року. Пізніше, поїхала працювати в м. Київ, де і познайомилась зі своїм теперішнім співмешканцем. З 2010 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 не проживають, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 01.09.2018 року, складеним депутатом Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області - Янцюк О. Фактичне їх місце проживання на даний момент їй не відоме.

Відповідачі не проживають в даному помешканні, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей не мають і взагалі житлом не цікавляться.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім'ї відповідачам не чинили.

Вважає, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 втратили право користування житловим приміщенням по вулиці Соборна в селі Мирне Надвірнянського району Івано-Франківської області у зв'язку з тривалою, понад один рік без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації. Крім того, відповідачі не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення.

Вона, як власник житла, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком в АДРЕСА_1 Надвірнянського району Івано-Франківської області. Не заперечила проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Надвірнянської РДА в судовому засіданні пояснила, що в результаті проведеної роботи працівниками служби стало відомо, що з 2010 року ОСОБА_3 та її малолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживають, останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 та її дітей: с. Мостище, Макарівського району, Київської області, але на даний час сім'я за вказаною адресою не проживає, місце знаходження їх не відоме. Всі спроби зв'язатися з ОСОБА_9 позитивного результату не дали. У вирішенні даного позову покладаються на розсуд суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Назавизівської сільської ради в судове засідання не з'явився. 04.02.2019 р. від голови сільської ради поступили письмові пояснення, в яких він просить дану справу розглядати у відсутності їх представника. Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 та її малолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійсно зареєстровані в АДРЕСА_1 Надвірнянського району Івано-Франківської області, однак за вказаною адресою не проживають, місце їх перебування невідоме. Усі необхідні платежі, пов'язані з даним домолодінням сплачуються господаркою ОСОБА_1 В утриманні житла участь бере ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6 Тому вважають, що позовні вимоги, які полягають у визнанні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - підставні та підлягають до задоволення.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась заздалегідь та належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно по господарської книги № 12 являється домоволодільцем житлового будинку в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Назавизівської сільської ради за № 935 від 06. 09. 2018 року. (а.с. 13). Вказане домоволодіння було придбано згідно договору купівлі-продажу незакінченого будівництва житлового будинку від 05.06.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Трух Н.М. від 05.06.2000 року, зареєстрованим в реєстрі за № Д-22 (а.с. 14).

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Назавизівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області від 06.09.2018 року № АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 - уповноважений власник, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6 - чоловік власниці, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_3 - не родич, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_4 - не родич, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_5 - не родич, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 12).

Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків.

Малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Малолітня дитина не є самостійним суб'єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що малолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

Інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що малолітні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, у спірному домоволодінні не проживають. Залишення малолітніх дітей зареєстрованими в спірному будинку суперечитиме ст. 9 Конвенції про права дитини та ст. 160 СК України.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1, складеним депутатом Назавизівської сільської ради, ОСОБА_3, та її малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 зареєстровані в АДРЕСА_1, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, однак за вказаною адресою не проживають з 2010 року. Місце їх проживання на даний час невідоме (а.с. 11).

Вказані обставини також ствердили допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які вказали, що ОСОБА_3 та її малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не проживають з 2010 року, їх місце перебування невідоме. Показання свідків логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її малолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 втратили право користування житловим приміщенням в житловому будинку в АДРЕСА_1 Надвірнянського району Івано-Франківської області, так як з 2010 року не проживають у спірному домоволодінні, не проводять оплату житлово-комунальних послуг. Також у домоволодінні відсутні їх особисті речі та засоби першої необхідності, Крім того, власник квартири - позивач по справі не бажає, щоб відповідачі були зареєстровані у даному домоволодінні.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 є власниками зазначеного домоволодіння і на даний час не бажає, щоб відповідач та її малолітні діти були зареєстрованими в ньому, то вона відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Оскільки позивач є власниками домоволодіння, вона має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вище наведене, суд зауважує, що дієвим способом захисту права власності позивача, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача та її малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

З врахуванням вище наведеного, а також що малолітні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 2010 року не проживають в домоволодінні в АДРЕСА_1, місце перебування їх та їх матері невідоме, а факт реєстрації відповідача у належній позивачу на праві власності квартирі створює перешкоду у здійсненні нею права власності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житлом, підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 319, 346, 391, ч. 2 405 ЦК України, Конвенції ООН Про права дитини, ст. 160 СК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, Назавизівської сільської ради, третя особа служба в справах дітей Надвірнянської РДА про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовільнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком в АДРЕСА_1 Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком в АДРЕСА_1 Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Визнати ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_8, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком в АДРЕСА_1 Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлений 11.03.2019 року.