ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Харків

справа № 644/8151/18

провадження № 22-ц/818/1349/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Бурлака І.В., Бровченка І.О.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1

особа, дії якої оскаржуються: старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко Артем Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко Артема Володимировича, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 січня 2019 року, ухвалене суддею Бабенко Ю.П., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Ісаєнко А.В. щодо ухвалення постанови від 10.10.2018 року (виконавчий лист №2-1089 від 06.04.2007 року, виконавче провадження № 5472213) про встановлення боржнику ОСОБА_1 обмеження у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі та просив скасувати вказану постанову державного виконавця.

Обгрунтовуючи скаргу посилався на те, що міра впливу у вигляді тимчасового обмеження у праві виїду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів, яка передбачена п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», запроваджена законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06.02.2018 року. Заявник вважає, що вказана міра відповідальності не має зворотної сили у часі, оскільки обтяжує відповідальність. Отже для застосування обмеження має значення лише заборгованість, що виникла з 06.02.2018 року. При цьому заявник посилається на те, що за період з 06.02.2018 року по 10.10.2018 року заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. Таким чином, заявник не ухиляється від зобов'язань, які покладені на нього рішенням суду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 січня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко Артема Володимировича відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до п.1 ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяця, державний виконавець виносить мотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати в повному обсязі.

Звертає увагу суду на те, що згідно розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненому державним виконавцем по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1089 від 06.04.2007 р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1., на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість розрахована за період з 29.01.2007 р. - 10.10.2018 р. Зазначає, що за період з 06.02.2018 року (з дня набрання чинності Закону) по 10.10.2018 року немає ніякої заборгованості по аліментам. А навпаки передплата у розмірі 1266, 77 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості від 10.10.2018 р. №14.1-34/58250. Вважає, що відсутні підстави для застосування відповідальності, передбаченої п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на те, що про існування обох рішень Орджонікідзевського районного суду м. Харкова про стягнення аліментів з ОСОБА_1 йому було відомо, оскільки він брав участь у розгляді вказаних справ, також йому відомо було про відкриття виконавчого провадження, оскільки згідно чинного законодавства був повідомлений державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 періодично здійснював сплату аліментів на утримання дітей. Так, заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки Єлізавети, згідно розрахунку ДВС з вересня 2004 року по жовтень 2018 року складає 45549 грн. та на утримання доньки ОСОБА_5 з 2007 року складає 42 603 грн. Вважає, що постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України є законною.

Також відзив на апеляційну скаргу надав старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко Артем Володимирович. Звертає увагу суду на те, що 01.11.2007 року державний виконавець вручив під підпис ОСОБА_1 протокол про роз'яснення прав і обов'язків сторін та інших осіб у виконавчому проваження, тобто боржник був повідомлений про відкриття виконавчого провадження № 5472213 за вищевказаним виконавчим листом. Вказує на те, що згідно положення п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зазначає, що 10.10.2018 року керуючись положеннями ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавцем зробив перерахунок заборгованості по аліментам у зв'язку з наданням квитанцій та звіту про здійснення відрахування та виплати з місця роботи боржником за період з 29.01.2007 року по 10.10.2018 рік, де державним виконавцем було встановлено, що за боржником є заборгованість зі сплати аліментів станом на 10.10.2018 р. у розмірі 42 603,72 грн. за виконавчим провадження 5472213, при цьому боржник не заперечував щодо наявності та розміру заборгованості.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця відповідали ЗУ «Про виконавче провадження» та були вчинені в межах його повноважень.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ Воропай Л.І. від 31.07.2007 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1089, який було видано 06.04.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини доходів щомісячно до повноліття дитини.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження №5472213 вбачається, що боржником ОСОБА_1 періодично здійснювалась сплата аліментів на користь ОСОБА_3, однак ці виплати мали нерегулярний характер.

09.09.2009 року ОСОБА_1 отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2007 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням (а.с.31).

10.10.2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Ісаєнко А.В. було здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів в рамках виконавчого провадження №5472213. Розмір заборгованості ОСОБА_1 за період з січня 2007 року по жовтень 2018 року склав 42 603, 74 грн. (а.с.85-87)

10.10.2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Ісаєнко А.В. в рамках виконавчого провадження №5472213 було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у зв'язку з тим, що у ОСОБА_1 мається заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 42 603, 74 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців (а.с.88).

Також з матеріалів виконавчого провадження № 5472213 та пояснень боржника ОСОБА_1 вбачається, що йому було достовірно відомо як про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів, так і про існування виконавчого провадження №5472213. Заявник ОСОБА_1 був також обізнаний і про існування заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 42 603, 74 грн. в рамках виконавчого провадження №5472213, оскільки ОСОБА_1 надав суду вказаний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 10.10.2018 року разом із скаргою (а.с.6-8).

Механізм виконання судового рішення визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Так, ст. 71 вказаного Закону врегульовано порядок стягнення аліментів.

Нормою ч. 3 ст. 195 СК України регламентовано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Частиною 4 цієї статті передбачено, що виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

06 лютого 2018 р. набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до п. 7.5.10 Інструкції про проведення виконавчих дії та ч.1 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (в редакції, що діяла до 28.08.2018 - за шість місяців), державний виконавець, крім іншого виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судовим розглядом встановлено, що дійсно на час винесення постанови про обмеження ОСОБА_1 від 10.10.2018 року існувала заборгованість зі сплати ним аліментів, сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів більш ніж за 4 місяці, тому судова колегія вважає, що державний виконавець мав підстави для застосування ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник посилається на те, що зміни у законі не мають зворотної дії у часі та вказує на відсутність заборгованості за останні 6 місяців з дня набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», тобто з 06.02.2018 року, між тим колегія суддів вважає, що такі доводи не грунтуються на законі.

Так, за змістом частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для застосування обмежень є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 4 місяці. Державний виконавець застосував обмеження через сім місяців з дня набрання законної сили відповідними змінами до частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», отже боржник мав можливість вжити заходів для погашення заборгованості.

Розмір заборгованості скаржником не спростований, в судовому порядку у відповідності до вимог ч. 3 ст. 195 СК України не оскаржений.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, підстав для постановлення окремої ухвали не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - І.В. Бурлака

І.О. Бровченко