20.11.2019 227/4063/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

з участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Добропільської міської ради Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , з дня її вибуття.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 . В цій квартирі він мешкав зі своєю колишньою дружиною та донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 19 червня 2008 року шлюб між подружжям було розірвано. Відповідачка відразу після розірвання шлюбу забрала свої особисті речі, належне їй майно та добровільно залишила вищевказану квартиру, виїхала на постійне місце проживання в іншу квартиру за адресою АДРЕСА_2 , де проживає постійно до теперішнього часу, має іншу сім`ю. Але до цього часу залишається зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1 . Особисті речі відповідачки у вказаній квартирі відсутні, поштова кореспонденція на ім`я відповідачки за адресою вказаної квартири не надходить. Та оскільки відповідачка понад десять років проживає за іншим постійним місцем проживання, має іншу сім`ю, позивач вважає, що вона втратила право користування даним житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Проте, звернулася до суду із заявою про розгляд справи в її відсутності, в якій позовні вимоги визнала.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

Як встановлено судом, основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Добропільської міської ради від 17 грудня 2003 року № 702/5 про переоформлення договору найму на житлову площу в м. Добропілля на ім`я громадянина ОСОБА_1 з померлої матері ОСОБА_4 , на підставі ст. 106 ЖК України. (а.с.10)

19 червня 2008 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області. (а.с.9)

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 26 вересня 2001 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області. (а.с.6)

Згідно довідки Відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 30 вересня 2019 року, відповідачка також з 26 грудня 2003 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 15)

Як вбачається з акту комісії у складі голови правління ОСББ «Сонет-16» та двох мешканців будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 не проживає вже понад три роки. (а.с.11)

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців, не утримує її, не слідкує за її станом, не сплачує комунальні платежі, а отже не виконує своїх обов`язків, як квартирокористувач.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно ч. ч. 4-5 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ч.ч. 1, 3 до ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми особами. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Отже, якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, основний квартиронаймач має право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім`ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 понад шість місяців безперервно без поважних причин не мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та з заявою про продовження строку відсутності за даною адресою до наймодавця не зверталася, позовні вимоги щодо позбавлення її права користування вищевказаним житловим приміщенням визнала, тому суд вважає, що вона втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі ст. 71 ЖК України.

Керуючись ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 263-265, 268, 273, 279, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Добропільської міської ради Донецької області (, адреса місцезнаходження: вул. Першотравнева, буд. 83, м. Добропілля Донецької області 85004), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Новий Донбас Добропільського району Донецької області, громадянку України, визнати такою, що втратила право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л.С. Мацишин

20.11.2019