Провадження № 2/317/960/2019
Справа № 317/2380/19
«15» листопада 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
Головуючого судді: Мінгазова Р.В.
при секретарі Герман Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Инвест», про захист прав споживача, визнання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-
Після цього, Позивач щоденно здійснював дзвінки до представників ТОВ «Авто Инвест» з метою отримання інформації щодо укладання Основного договору купівлі-продажу, та часу отримання авто, проте, кожного разу Позивачу повідомлялось, що співробітники зателефонують самі та ніяких конкретних дат не визначали. На сьогоднішній день усі дзвінки позивача ігноруються.
З огляду на вищевикладене позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0125/ від 18.09.2018 р., укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ТОВ «Авто Инвест». Стягнути з ТОВ «Авто Инвест» на свою користь 67 000 грн. та судові витрати.
В наданій заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, зазначивши про підтримання позову.
Відповідач за викликами явку свого представника повторно не забезпечив, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280, 281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.09.2018 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Инвест» було укладено попередній договір № 0125/ купівлі-продажу автомобіля Lada Granta 2014 року випуску 1,6 МТ Comfort, сірий.
Відповідно до п. 1.5 попереднього Договору купівлі-продажу: «Сторони зобов`язуються укласти Основний договір «18» вересня 2018 року, за умови повного виконання п. 2.1. цього Попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату Майно не буде придбано Продавцем з метою його відчуження Покупцеві, то Сторони визначили, що Основний договір буде укладено на 5 (п`ятий день) після придбання Продавцем Майна, про що останній зобов`язується повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладання Основного договору. В такому випадку, кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили «31» грудня 2018р.»
На виконання вищевказаних умов попереднього договору купівлі-продажу 18.09.2018 р. позивачем було сплачено 67 000 грн. на реквізити ТОВ «Авто Инвест», призначення платежу «сплата згідно попереднього договору купівлі-продажу т/з №0125 від 2018 року».
Однак до сьогоднішнього часу Договір купівлі-продажу транспортного засобу між ТОВ «Авто Инвест» та ОСОБА_1 укладено не було, у зв`язку з небажанням відповідача.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.
Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.
Статтею 651 ЦК України зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у і разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору»
Згідно до ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що укладаючи попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0125/ від 18.09.2018 р. ТОВ «Авто Инвест» не мало намір на укладення Основного договору купівлі-продажу, а мало намір на отримання грошових коштів позивача, у зв`язку з чим вказаний попередній договір підлягає визнанню недійсним.
Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до попереднього (орієнтованого) розрахунку, сума судових витрат позивача складає 384 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 3000 грн. витрат на правничу допомогу, однак вказані витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки у забезпечені позову було відмовлено, а доказів понесення витрат на правничу допомогу надано не було.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 19, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-268, 280, 281 ЦПК України, суд -
Визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0125/ від 18.09.2018 р., укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Инвест»
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Инвест» на користь ОСОБА_1 67 000 грн. (шістдесят сім тисяч гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: Р.В. Мінгазов