Провадження № 2/727/69/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів посилаючись на те, що вона є матір'ю малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач ОСОБА_2

Вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбу, який було розірвано 20 листопада 2013 року.

Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом з нею. Останні три роки відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. З 2013 року відповідач телефонував лише 2 чи 3 рази.

В 2014 році вона з донькою їхали на море в Болгарію, однак документи на тимчасовий виїзд дитини за кордон вона оформляла через суд, оскільки батько дитини не реагував на прохання та не відповідав на телефонні дзвінки.

Крім того, наприкінці року донька захворіла на запалення легенів, однак відповідач жодного разу не провідав дитину в лікарні та не надавав кошти на її лікування.

Відповідач вихованням доньки не займається, про її фізичний та духовний розвиток не піклується, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, матеріально не допомагає, не вітає з днями народження та святами.

Донька ОСОБА_4 перейшла до 1-ого класу Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №11, стан її здоров'я є задовільний, дитина перебуває на диспансерному обліку. Донька навчається добре, серед однокласників користується повагою. Згідно з результатами психодіагностичної діагностики ОСОБА_4 не бачить батька одним із членів сім'ї. Дівчинка емоційно спокійна, вона не відчуває сум від розлуки з батьком. Розрив стосунків з батьком дівчинка сприймає спокійно і стійко.

Лише вона цікавиться шкільним та суспільним життям дитини, бере активну участь у заходах, які проводить школа. Відповідач жодного разу не був присутнім в школі, життя доньки його зовсім не цікавить. Дитина проживає в нормальних житлових умовах, всім необхідним забезпечена.

08.08.2018 року та 12.09.2018 року відбулися засідання опікунської ради, за результатами слухання якого органом опіки та піклування виконкому Чернівецької міської ради 04.10.2018 року було надано висновок №01/02-24/2585 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

А тому просила позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, просили задовольнити позов.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Доповнив, що не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1500 грн., однак заперечує щодо позовних вимог про позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки. Він допомагав дитині, хотів і більше допомагати доньці, однак позивачка говорила, що їй від нього нічого не потрібно. Йому не було відомо про те, що донька перебувала в лікарні.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги вважав обґрунтованими, підтримав висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до абзацу другого п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно зі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 07 вересня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.11.2013 року було розірвано (а.с.4).

Під час шлюбу в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Відповідно до довідки ДНЗ №32 від 06.06.2018 року №01-10/31 (а.с.25) ОСОБА_4 відвідувала ДНЗ №32 комбінованого типу. За час перебування в закладі тільки мати була учасником освітнього процесу, піклувалася про неї, виховувала.

Як вбачається із характеристики учениці 1-Б класу Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №11 ОСОБА_4 (а.с.27), підписаної директором школи та класним керівником, мати приділяє належну увагу вихованню дочки. Дівчинка завжди доглянута, забезпечена всім необхідним для навчання. Мати постійно цікавиться навчанням, поведінкою та успіхами дитини у школі. Часто спілкується з класним керівником та іншими вчителями-представниками. Батько не займається вихованням дитини, не цікавиться успіхами доньки. Не спілкується з учителями, оскільки жодного разу навчання до школи не з'являвся.

Крім того, як вбачається із інформації за результатами психологічної діагностики особливостей сімейної ситуації учениці 1-Б класу ОСОБА_2 (а.с.26), клімат в родині дівчинки сприятливий, емоційний фон позитивний. Члени родини викликають у дівчинки лише позитивні переживання. Виключення складає біологічний батько дівчинки, до якого вона відноситься байдуже, беземоційно. Розрив стосунків з біологічним батьком дівчинка сприймає стійко і спокійно.

Відповідно до довідки КМУ «Міська дитяча поліклініка» від 30.03.2018 року №26 (а.с.28) ОСОБА_4 знаходиться на обліку в отоларинголога з 27.11.2013 року. Згідно даних дільничного лікаря ОСОБА_7 з 2013 року про стан здоров'я дитини піклується мати ОСОБА_1, а саме: відвідує лікувальні заклади разом з дитиною, проходить курси лікування, отримує консультації лікарів, робить виклики лікаря при хворобі дитини.

Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Чернівецької міської ради від 04.10.2018 року №01/02-24/2585 (а.с.10), орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_4

Суд вважає, що посилання відповідача про те, що він хотів допомагати у вихованні малолітньої ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач намагався брати участь у вихованні дитини, вимагав побачень з нею, тощо, а відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, беручи до уваги викладені обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відповідно до статті 164 СК України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до частин 2, 3 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 2 статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що відповідач є працездатним, працює майстром з електротехнічного обладнання в ФОП ОСОБА_8, отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх дітей у відповідача немає. Але, разом з тим, суд вважає, що позивачкою не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення з відповідача аліментів в твердій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно.

Суд, враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивачки та відповідача, вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання дитини мають бути стягнуті аліменти в твердій сумі, але в розмірі меншому, ніж це просить позивачка.

Крім того, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та дослідженні докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1600 грн. щомісячно.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то в цій частині необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки стаття 184 СК України такого розміру стягнення не передбачає.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 166, 180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Чернівці, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Чернівці, РНОКПП НОМЕР_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 14 листопада 2018 року до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 12 березня 2019 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: