ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 644/8027/18

провадження № 22-ц/818/4274/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Бабенка Ю.П. (повний текст рішення складений 24 червня 2019 року),

у с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 24 772 грн 74 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.07.2010 шлюб між сторонами у справі було розірвано. Під час шлюбу сторонами було набуте спільне майно, а саме, квартира АДРЕСА_1 (надалі Квартира). Рішенням суду за сторонами в порядку поділу спільного майна подружжя було визнано право власності на вказану квартиру по Ѕ частині. Позивач після розірвання шлюбу у вказаній квартирі не проживає, а відповідач чинить перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 частиною квартири. Крім того, ОСОБА_2 не виконує рішення суду щодо встановленого порядку користування квартирою, чинить перешкоди в переобладнанні Квартири, які визначені рішенням суду. З 2012 року ОСОБА_1 у Квартирі не був, комунальні послуги не споживав. При цьому рішеннями судів з позивача на користь ОСОБА_2 неодноразово стягувалися кошти за сплачені останньою комунальні послуги на загальну суму 24 772 грн 74 коп., які позивач вважає збитками, оскільки не має доступу до Квартири.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що посилання позивача на перешкоджання ОСОБА_2 в користуванні Квартирою не доведено належними та допустимим доказами та не є предметом цього позову. Долучені ОСОБА_1 копії рішень суду свідчить лише про правову природу виниклих між сторонами правовідносин, а існування спору між сторонами не є доказом того, що відповідач чинить перешкоду позивачу у користуванні Квартирою та не є доказом спричинення матеріальної шкоди. Посилання позивача на невиконання відповідачем рішення суду про встановлення порядку користування Квартирою, а саме не здійснення нею відповідного переобладнання, не свідчить про те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою та цим спричиняє збитки позивачу. Надана позивачем постанова державного виконавця про накладення на ОСОБА_2 штрафу за невиконання рішення суду не містить в собі конкретного формулювання в якій частині рішення суду не виконане відповідачем, оскільки рішення суду складається із декількох вимог. Разом з цим, суд першої інстанції врахував листи комунальних підприємств із запереченнями щодо здійснення відповідачем переобладнання та факт оскарження рішення суду у касаційній інстанції. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що понесені позивачем витрати на утримання належного йому на праві власності майна, а саме Квартири, не є збитками, які були завдані йому ОСОБА_2 , а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права. Судом неналежним чином був установлений характер правовідносин між сторонами, що випливають із обставин, що мають значення для вирішення справи. Зокрема, судом залишено поза увагою, що з 2012 року по теперішній час ОСОБА_1 не проживає у Квартирі та, відповідно, не користується комунальними послугами, що не заперечувалось самим відповідачем.

Представник зазначала, що ОСОБА_1 не заперечує, що як власник 1/2 частини Квартири він зобов`язаний належним чином утримувати належне йому майно, у тому числі сплачувати комунальні послуги пропорційно розміру своєї частки власності у спільному майні. При цьому позивач не має доступу до належного йому майна по сьогоднішній день, не має можливості отримувати інформацію щодо розміру нарахованих комунальних послуг, не має можливості зменшити розмір нарахованих комунальних послуг шляхом визначення своєї частини опалюваної площі у Квартирі, адже відповідач ухиляється від виконання рішення суду щодо перепланування Квартири.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що усі доводи ОСОБА_1 наведені як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, є надуманими, а вимоги - безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки обов`язок власника частини квартири утримувати її у належному стані та сплачувати комунальні платежі не є збитками, які мають бути відшкодовані власником іншої частини квартири.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом установлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 липня 2012 року в порядку розподілу сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності по Ѕ частині Квартири. Рішення набрало законної сили 25 жовтня 2012 року (а.с. 11-15). Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_1 належить Ѕ частина Квартири (а.с.21).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 березня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто відшкодування витрат за сплату комунальних послуг за утримання Квартири в порядку зворотної вимоги у розмірі 6 013 грн (а.с.26-27). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року вказане рішення суду залишене без змін (а.с. 58, 59).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 червня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто відшкодування витрат за сплату комунальних послуг у порядку зворотної вимоги у розмірі 7 878 грн 7 коп. (а.с. 28). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 7 вересня 2016 року вказане рішення залишене без змін (а.с. 60).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 січня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто відшкодування витрат за сплату комунальних послуг у порядку зворотної вимоги у розмірі 10 881 грн 67 коп. (а.с. 29-30). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 2 травня 2018 року вказане рішення залишене без змін (а.с.61-63).

Таким чином, загалом з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто відшкодування витрат за сплату комунальних послуг у порядку зворотної вимоги у розмірі 24 772 грн 74 коп.

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2017 року у цивільній справі № 644/6810/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення порядку користування Квартирою задоволені частково: виділено ОСОБА_1 у користування житлову кімнату № 6 та Ѕ частину лоджії, ОСОБА_2 виділено кімнату № 5 та Ѕ частину лоджії, місця загального користування залишено у спільному користуванні (передпокій та кухню). Крім того, вказаним рішенням було визначено, що в житловому приміщенні №6 необхідно демонтувати віконний блок, підвіконну частину отвору довжиною, необхідною для встановлення дверей, розібрати, встановити засклені балконні двері та вікно, переобладнати систему опалення (а.с. 16-18). Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року вказане рішення змінено в частині розподілу судових витрат, в інший частині - залишене без змін (а.с. 19-20).

2 листопада 2017 року Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі Міжрайонний ВДВС) відкрито виконавче провадження №55018452 з примусового виконання виконавчого листа № 644/6810/15-ц, виданого 15.09.2017 (а.с. 22). Згідно акту державного виконавця від 7 лютого 2018 року примусове виконання виконавчого листа № 644/6810/15-ц не відбулося у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 було направлено запити до комунальних служб з метою з`ясування технічної можливості здійснення переобладнання, яке визначене рішенням суду (а.с.24).

Згідно відповіді на запити ОСОБА_2 від ОСМД «Енергія-88» від 7 лютого 2018 року та Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» від 29 січня 2018 року, здійснення переобладнання системи опалення у Квартирі можливе лише у міжопалювальний сезон, що пов`язано із ризиком виникнення аварій, та у разі наявності погоджувальної документації (а.с. 56, 57).

Постановою державного виконавця Міжрайонного ВДВС від 21.12.2018 в рамках виконавчого провадження №55018452 на ОСОБА_2 накладене грошове стягнення за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2017 року у цивільній справі № 644/6810/15-ц (а.с. 84).

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Виходячи зі змісту цих норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими.

З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у ньому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач у Квартирі не проживає з 2012 року по теперішній час та, відповідно, не користується комунальними послугами, а також не має доступу до належного йому майна, тому не має можливості зменшити розмір нарахованих комунальних послуг, колегією суддів до уваги не приймаються, з огляду на таке.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт звернення ОСОБА_1 до установ, що надають комунальні послуги, з приводу зменшення розміру нарахованих комунальних послуг у зв`язку з його не проживанням у Квартирі; звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, - позивачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Крім цього, посилання ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 липня 2012 року про визнання права на 1/2 частину паєнакопичень, визнання права власності на частину квартири в порядку розподілу спільного майна подружжя, як на підставу своїх вимог, не спростовує висновків суду про відсутність доказів про здійснення відповідачем дій, які свідчать про чинення перешкод позивачу у користуванні спірною квартирою.

Судова колегія також не може погодитися з доводом апелянта щодо відсутності у нього можливості проживати у Квартирі через невиконання ОСОБА_2 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2017 року про встановлення порядку користування Квартирою.

Зі змісту зазначених судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 вимог про захист права користування Квартирою та вселення не заявляв.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Колегія суддів приходить до висновку, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 шляхом чинення перешкод у користуванні Квартирою, внаслідок чого він зазнав збитків у вигляді витрат на утримання належного йому на праві власності частини Квартири, матеріали справи не містять, а понесені позивачем зазначені витрати на утримання квартири не є збитками у розмінні частини 1 статті 1166 ЦК України.

Крім цього, зі змісту рішень Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 березня 2014 року, від 29 червня 2016 року та від 30 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 заперечуючи проти стягнення з нього в порядку зворотної вимоги витрат по утриманню Квартири, посилався на те, що він у Квартирі фактично не проживає. В кожному випадку суд надавав належну оцінку зазначеним обставинам та робив висновки про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 . заявлених ОСОБА_2 сум.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , були предметом розгляду суду першої інстанції та зазначеним доводам дана відповідна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний