Справа № 716/58/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.19 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по вул. Шевченка, 62в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлого 28.10.2012 року.

Посилається на те, що 28.10.2012 року помер її батько ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина на все належне майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Шевченка, 62в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно ОСОБА_3, відповідно до заповіту від 18.11.2009 року заповів їй. Спадкоємцем, що має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є дружина померлого ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка відмовилася від прийняття спадщини.

Зазначає, що спадщину після смерті ОСОБА_3 вона прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_3 на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину.

Позивач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не зявилася, від її представника ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності.

Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.10.2012 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області помер ОСОБА_3, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-МИ №110936 від 29.10.2012 року (а.с. 7).

Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 по місцю його останнього проживання с. Кадубівці, вул. Шевченка, 62 Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Наведене вбачається із копії довідки сільської ради №1332 від 15.04.2013 року (а.с. 9).

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вказане спадкове майно ОСОБА_3, згідно заповіту від 18.11.2009 року, посвідченого секретарем сільської ради ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №61, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповів позивачу, що видно із заповіту (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що ОСОБА_4, яка є дружиною спадкодавця ОСОБА_3, померлого 28.10.2012 року є спадкоємицею, що має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом, що вбачається із копії довідки сільської ради №190 від 21.11.2018 року (а.с. 11).

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, будучи спадкоємицею, що має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відмовилася від прийняття спадщини, а також відмовилася від виділу Ѕ частки набутого ними майна під час шлюбу, про що подала відповідну заяву. Позивач ОСОБА_2 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 проживала разом із ним та вважається такою, що прийняла спадщину. Вищенаведене вбачається із заяви ОСОБА_4, що знаходяться в матеріалах спадкової справи №436/2012 року померлого 28.10.2012 року ОСОБА_3, яка перебуває в провадженні нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори, витребуваної судом та дослідженої та довідки сільської ради №1332 від 15.04.2103 року (а.с. 9)

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач звернулася до нотаріуса із заявою (а.с. 1 зворот спадкової справи), однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_3 на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку. Наведене вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №32222469 від 01.11.2012 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №850/02-31 від 26.10.2018 року (а.с. 8, 19).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Шевченка, 62 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлим ОСОБА_3, що підтверджується довідкою сільської ради №190 від 21.11.2018 року (а.с. 11).

В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013 р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем, як спадкоємицею за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 16), згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №301 від 25.10.2018 року (а.с. 15), житловий будинок, розташований по вул. Шевченка, 62 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1979 році, а господарські споруди до нього у 1979-1980 роках, їх вартість становить 169026 (сто шістдесят девять тисяч двадцять шість) гривень.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 206, 235, 247, 259, 263 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області по вулиці Шевченка, №62, загальною площею 63,40 м. кв., житловою площею 52,60 м.кв. і складається з: житлового будинку під літ. «А»; сараю під літ. «Б.», вбиральні під літ "В", криниці №1; огорожі під №2-3, всього інвентаризаційною вартістю 169026 грн., в порядку спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлого 28.10.2012 року в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду в порядку визначеному главою першою розділу п'ятого та п.15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата виготовлення повного тексту рішення 01.03.2019 року.

Суддя Я.С. Стрілець