У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

27 червня 2019 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Соколишина Л.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Черкаський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду з указаною заявою.

На підставі ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заява ОСОБА_1 не може бути прийнята судом, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 318 ЦПК України, а саме: заявником не зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, який просить встановити заявник та не надано доказів неможливості одержання таких документів.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК (1502-06). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 ЦПК до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заявник просить встановити факт свого постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та посилається на неможливість отримання документів у відповідних органах, однак доказів причин неможливості одержання документів та довідки про неможливість їх одержання не надає.

Також заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме: у матеріалах справи відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести, у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до вимог п. п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Тому заявнику необхідно: 1) додати докази неможливості отримання ним документів, підтверджуючих проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; 2) долучити до матеріалів справи попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Враховуючи викладене, заява підлягає залишенню без руху, з метою надання заявнику можливості усунути вказані недоліки.

У разі неусунення указаних недоліків, заява згідно зі ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Черкаський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення- залишити без руху.

Надати заявнику можливість усунути вказані недоліки протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. Б. Соколишина