Справа № 310/6301/18
2/310/237/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2) до ОСОБА_3 (представник ОСОБА_4), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши, що він на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2008 року є власником квартири №50 за адресою: вул. Мелітопольське шосе, буд. 4, м. Бердянськ, Запорізька область. В спірній квартирі зареєстровані крім нього йог осин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його колишня дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між ним та відповідачем розірвано рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.04.2016 року, справа №310/1990/16-ц. Вказав, що ОСОБА_3 в м. Бердянську по вул. Мелітопольське шосе, 4. кв. 50 не проживає з 2016 року, плату за комунальні послуги не вносить, особистих речей та іншого майна у зазначеній квартирі не має. Підкреслив, що адресою проживання відповідача згідно позовної заяви про стягнення з нього аліментів на дитину є квартира АДРЕСА_1. Вважає, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою завдає йому та його родині матеріальних збитків. Наголошував. що жодних домовленостей між ним та відповідачем щодо користування житловим приміщенням укладено не було. Просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_2. В.О. в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги не визнала. В письмовому відзиві зазначила, що вона та позивач уклали шлюб 09.04.2008 року, а 03.10.2008 року , перебуваючи у шлюбі придбали нерухоме майно квартиру№50 за адресою: Мелітопольське шосе, буд. 4 в м. Бердянську. Одночасно з укладанням вищевказаного договору купівлі-продажу було укладено договір іпотеки серія та номер 2920 від 03.10.2008 року. Вказала, що станом на сьогоднішній день зобов'язання за договором іпотеки колишнім подружжям ОСОБА_3 не виконані, квартира №50 за адресою: Мелітопольське шосе, буд. 4, м. Бердянськ, знаходиться під заставою згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 30.10.2018 року. Наголошувала, що під час оформлення договору купівлі-продажу від 03.10.2008 року вона як законна дружина надавала свою згоду на купівлю спірної квартири про що зазначено в п. 5.7 Договору. підкреслила, що вищевказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3, оскільки після розірвання шлюбу поділ майна між подружжям не проводився, факт спільного володіння квартирою позивачем не оспорювався. Зазначила, що вона. як співвласник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, і не може бути обмежена чи позбавлена у праві володіння, розпорядження та користування своїм майном. З огляду на вищевикладене просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №2918 та посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, витягу з Державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8, 10, 11) квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1

Згідно повідомлення відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради (а.с. 18) ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Із свідоцтва про шлюб серія 1-ЖС №049246 від 09.04.2008 року видно, що 09.04.2008 року позивач та відповідач по справі уклали шлюб (а.с. 30).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.04.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 13).

29.04.2017 року відповідач змінила прізвище з «Шаталінської» на «Калініченко» на підставі свідоцтва про шлюб серія І-ЖС №187328 від 29.04.2017 року (а.с. 31).

Відповідно до п. 5.7 договору купівлі-продажу від 03.10.2008 року встановлено, що спірна квартира купується позивачем за нотаріальною згодою дружини, якою на той час була відповідач по справі.

Згідно інформації про державну реєстрацію іпотеки та інформації про державну реєстрацію обтяжень станом на 30.10.2018 року на квартиру АДРЕСА_4, яке належить ОСОБА_1 накладено заборону на відчуження на підставі договору іпотеки №2920 від 03.10.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк». Строк виконання зобовязання до 04.10.2023 року. Іпотекодержатель ПАТ КБ «Приватбанк».

Частиною 3 статті 367 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 придбана позивачем та відповідачем по справі в шлюбі, тому є спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову ОСОБА_1 оскільки визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування квартирою №50 по вул. Мелітопольське шосе, 4 в м. Бердянську, порушує її право користування вищевказаною квартирою як співвласника.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, 150 ЖК УРСР та ст. 15, 16, 383, 386, 391, 397, 398 ЦК України, ст. 60 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, 4, кв. 50) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації: 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, 4, кв. 30), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено 11 березня 2019 року.

Суддя