ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3147/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Косач І. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1278/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Харечко Л.К.,

секретарі: Герасименко Ю.О., Кривопиша Я.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі домоволодіння, що знаходиться у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення часток житлового будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

третя особа - Чернігівська міська рада,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив поділити в натурі житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності між співвласниками згідно варіанту № 1 Висновку судового експерта № С-160 від 16 січня 2017 року та виділити йому: кімнату 2-3 площею 8,2 кв.м, кімнату 2-4 площею 8,9 кв.м, кімнату 2-5 площею 5,1 кв.м, кімнату 2-6 площею 7,9 кв.м, кімнату 2-7 площею 15,4 кв.м, кухню 2-8 площею 8 кв.м, санвузол 2-9 площею 4,8 кв.м, а всього по будинку площу 58,3 кв.м вартістю 176147 грн. З урахуванням надвірних будівель та споруд: підвал під частиною будівлі А3-1, гараж Б-1, сарай Б1-1, сарай Б2 (ІІ поверх), убиральня № 2, огорожа № 1 (1/2 частина), а разом по надвірних будівлях та спорудах вартістю 80612 грн 50 коп., а всього по домоволодінню на суму 256759 грн 50 коп.; ОСОБА_1 виділити: кухню 1-1 площею 8,2 кв.м, кімнату 1-2 площею 18,6 кв.м, тамбур І площею 1,3 кв.м, кладову II площею 3,9 кв.м, разом у будинку площу 32 кв.м вартістю 60456 грн з урахуванням надвірних будівель та споруд: ґанок а2-1, убиральня № 3, огорожа № 1 (1/2 частина), разом по надвірним будівлями і спорудами вартістю 10642 грн 50 коп., а всього за домоволодінням 71098 грн 50 коп.

Також просив встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту № 1 Висновку № С-160 проведеної будівельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що він з відповідачкою є співвласниками житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2015 року у цивільній справі №751/2798/15-ц змінено частки власників даного домоволодіння та визнано за ним право власності на 7/9 частин житлового будинку, а за ОСОБА_1 - на 2/9 частин житлового будинку. Крім того, вони з відповідачкою як співвласники житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці, що знаходиться у їхньому спільному постійному користуванні, мають право на встановлення порядку користування нею шляхом виділення конкретної земельної ділянки кожному власнику частки житлового будинку для його обслуговування та приватизації цієї землі.

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила виділити їй в натурі: 7/12 часток основного житлового будинку АДРЕСА_1 , тобто їй кімнату 18,6 кв.м, ОСОБА_2 - кімнати площею 8,2 і 8,6 кв.м (на підставі договору дарування); б) додаткову площу у будинку А-1: кухню - 8,2 кв.м, кладову - 3,9 кв.м, тамбур - 1,3 кв. м, а також вхід до будинку разом з ґанком - залишити у її власності згідно договору дарування № 1703, зареєстрованим у Державному реєстрі прав власності від 08 липня 2004 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року; по прибудові до будинку всю житлову та допоміжну площу розподілити у пропорції: 7/12 часток їй, 5/12 часток - ОСОБА_2 Просила врахувати необхідність влаштування: а) окремого санвузла з ванною для неї; б) автономної газової і електросистеми; в) автономної опалювальної системи з відведенням окремого місця для встановлення їй котла обігрівальної системи. Надвірні споруди на підставі рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року просила виділити їй у користування. Також просила встановити порядок користування земельною ділянкою, забезпечивши норми технічного обслуговування житлової площі власника ОСОБА_2 Решту земельної ділянки просила виділити для потреб її родини. Зобов`язати ОСОБА_2 : а) побудувати окремий вхід до своєї частини будинку; б) ліквідувати наявний злив каналізаційних фекально-сечових стоків санвузла та кухні на сторону її будинку.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що на підставі договору дарування № 1703 від 17 серпня 2000 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року у цивільній справі № 2515/5426/2012 вона набула право власності на 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Цим же рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 про зміну ідеальних часток у частковій спільній власності та визнання за ним права власності на 7/9 часток відхилено через відсутність у нього на те правових підстав. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за нею зареєстровано 7/12 часток приватної власності даного домоволодіння що підтверджується Інформаційною довідкою із зазначеного реєстру № 52375979.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено, поділено житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі між співвласниками та виділено ОСОБА_2 в натурі в житловому будинку: кімнату 2-3 площею 8,2 кв.м; кімнату 2-4 площею 8,9 кв.м; кімнату 2-5 площею 5,1 кв.м, кімнату 2-6 площею 7,9 кв.м, кімнату 2-7 площею 15,4 кв.м; кухню 2-8 площею 8 кв.м, санвузол 2-9 площею 4,8 кв.м, а всього площею 58,3 кв.м. вартістю 176 147,00 грн; з надвірних будівель та споруд: підвал під частиною будівлі А3-1, гараж Б-1, сарай Б1-1; сарай Б2 (ІІ поверх), убиральня № 2, огорожа № 1 (1/2 частина), вартістю 80612 грн 50 коп., а всього на суму 256759 грн 50 коп. Виділено ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,030717 га (307,17 кв.м.) у тому числі: під житловим будинком - 0,0075 га; під господарськими спорудами - 0,0033 га; під землями вільних від забудови - 0,01721 га; під земельним сервітутом встановленого на користь ОСОБА_1 - 0,002707 га, відповідно до Висновку № С-160 за результатами судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз від 16 січня 2017 року (варіант № 1). Зобов`язано ОСОБА_2 для забезпечення ізольованого користування приміщеннями житлового будинку влаштувати дверний проріз у зовнішній стіні приміщення 2-8.

Також даним рішенням виділено ОСОБА_1 в натурі в житловому будинку: кімнату 1-1 площею 8,2 кв.м; кімнату 1-2 площею 18,6 кв.м; тамбур І площею 1,3 кв.м; кладову II площею 3,9 кв.м., а всього площею 32 кв.м. вартістю 60456 грн; з надвірних будівель та споруд: ганок а2-1; убиральня № 3, огорожа № 1 (1/2 частина), вартістю 10642 грн 50 коп., а всього на суму 71098 грн 50 коп., виділено ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,007383 (73,83 кв.м.) га, у тому числі: під житловим будинком - 0,0042 га; під господарськими спорудами - 0,0001 га; під землями вільних від забудови - 0,003083 га за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до висновку № С-160 за результатами судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз від 16 січня 2017 року (варіант № 1), зобов`язано ОСОБА_1 для забезпечення ізольованого користування приміщеннями житлового будинку закласти дверний проріз між приміщеннями І та 2-4, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1972 грн 93 коп. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення часток житлового будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що частки сторін у праві власності на будинок встановлені рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2015 року, згідно якого ОСОБА_2 має у власності 7/9 часток спірного будинку, а ОСОБА_1 - 2/9 частки. Згідно Висновку № С-160 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року запропоновано 1 можливий варіант розподілу в натурі спірного домоволодіння та 2 варіанти розподілу земельної ділянки. Оскільки на час обстеження інженерні комунікації будинку були відокремлені по квартирах, тому у випадку виявлення необхідності для автономного користування системами опалення, водопостачання, каналізації, електропостачання та газопостачання у житловому будинку, співвласникам необхідно розробити проект на переобладнання інженерних систем житлового будинку, у зв`язку з чим, кожним співвласником необхідно замовити проект на переобладнання частин житлового будинку. Також суд дійшов висновку про необхідність встановити порядок користування вищевказаною земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників домоволодіння, а саме: ОСОБА_2 - 7/9 часток, ОСОБА_1 - 2/9 часток, відповідно до запропонованого експертом 1 варіанту, вважаючи, що такий варіант не буде порушувати права співвласників та їх законні інтереси, крім того ОСОБА_2 в судовому засіданні погодився щодо встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення по суті її зустрічних позовних вимог, врахувавши при цьому варіант № 2 судової земельно-технічної експертизи №С-160 від 16 січня 2017 року

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було проігноровано та не досліджено належним чином письмові заперечення ОСОБА_1 . проти позову ОСОБА_2 в яких вона надала докази незаконності вимог позивача щодо поділу домоволодіння у пропорції: ОСОБА_2 - 7/9 часток, а ОСОБА_1 - 2/9 часток, що вплинуло на порушення законності та обґрунтованості рішення. Зокрема, що саме згідно договору дарування № 1703 від 17 серпня 2000 року між ОСОБА_3 (матір`ю позивача) та ОСОБА_1 , остання набула право власності на домоволодіння; чинне рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну часток у частковій спільній власності та визнанні за ним права власності на 7/9 часток домоволодіння з урахуванням самочинно здійсненої ним у 1991 році прибудови. Вважає, що цим рішенням захищені її права на 7/12 часток домоволодіння та має виконуватися всіма громадянами України.

ОСОБА_1 вказує, що на сьогодні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за нею зареєстровано 7/12 часток приватної власності у спірному домоволодінні, тому дане домоволодіння має бути поділено між співвласниками у такій пропорції: Кулачинській - 7/12 часток, Баглаю - 5/12 часток у частковій спільній власності, як і було з 1991 року до 2016 року.

Особа, яка подає апеляційну скаргу вказує, що право власності ОСОБА_2 на 7/9 часток домоволодіння з`явилося незаконним шляхом через 25 років після здійсненого ним у 1991 році самочинного будівництва завдяки порушення ним самим, органом місцевого самоврядування та судами низки статей Конституції України, законів України, що мали б захищати права іншого співвласника у частковій спільній власності, а не порушувати їх ще більше.

Також судом проігноровано доведене судами самочинне будівництво у 1991 році з порушенням прав іншого співвласника - рішення № 226 Новозаводської райради м.Чернігова; відсутність будь-яких дозвільних документів у ОСОБА_2 на прибудову у 1991 році і на землю, як у матеріалах справи, так і в матеріалах інвентаризаційної справи на спірне домоволодіння.

ОСОБА_1 зауважує, що її батько отримав зазначену земельну ділянку на законних підставах у безстрокове користування з цільовим призначеним під забудову і город. Це призначення було використано її батьком у 1958 році, коли ним на законних підставах на земельній ділянці площею 0,042 га був збудований будинок, що підтверджується документами та матеріалами цивільної справи, а також інвентаризаційною книгою №5223 Чернігівського МБТІ.

Від ОСОБА_2 надійшли заперечення, в яких він просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Зазначає, що судом вірно встановлені обставини справи, надано відповідну оцінку доказам та винесено законне рішення.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 лютого 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою - скасовано. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно з варіантом № 1 Висновку судової будівельно-технічної експертизи за № С-160 від 16 січня 2017 року відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено, встановлено порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 2 Висновку, а саме:

ОСОБА_2 виділено земельні ділянки загальною площею 0,0139 га (139 кв.м.) (позначені зеленим кольором у Висновку), у тому числі: - під житловим будинком - 0,0075 га; - під господарськими спорудами - 0,0033 га; - під землями вільними від забудови - 0,0031 га. Земельна ділянка площею 0,0039 га розташована в межах: від т.І до т.В - 3,80 м; від т.В до т.Г - 10,70 м; від т.Г до т.І - 0,08 м + по стіні господарських споруд + 1,00 м. Земельна ділянка площею 0,0100 га розташована в межах: від т.З до т.Ї - 8,03 м; від т.Ї до т.Й - 2,10 м; від т.Й до т.К - по стіні житлового будинку; від т.К до т.Л - по лінії розподілу житлового будинку; від т.Л до т.Ж - 0,90 м; від т.Ж до т.З - 12,27 м.

ОСОБА_1 виділено земельні ділянки загальною площею 0,0209 га (209 кв.м.) (позначені червоним кольором у Висновку), у тому числі:- під житловим будинком - 0,0042 га; - під господарськими спорудами - 0,0001 га; - під землями вільними від забудови - 0,0166 га. Земельна ділянка площею 0,0132 га розташована в межах: від т.А до т.Б - 12,87 м; від т.Б до т.В - 3,58 м.; від т.В до т.І - 3,80 м; від т.І до т.И - 1,00 м; від т.И до т.Ї - 10,38 м; від т.Ї до т.З - 8,03 м; від т.З до т.А - 14,04 м. Земельна ділянка площею 0,0077 га розташована в межах: від т.Ж до т.Л - 0,90 м; від т.Л до т.К - по лінії розподілу житлового будинку; від т.К до т.Е - по стіні житлового будинку + 6,23 м; від т.Е до т.Є - 0,85 м + 8,82 м (пров.Нахімова); від т.Є до т.Ж - 6,66 м.

В спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях по 0,0036 га (36 кв.м.) залишити земельну ділянку, площею 0,0072 га (позначена білим кольором у Висновку). Земельна ділянка спільного користування площею 0,0072 га розташована в межах: від т.И до т.І - 1,00 м; від т.І до т.Г - 1,00 м + по стіні господарських споруд + 0,08 м; від т.Г до т.Д - 18,30 м; від т.Д до т.Е - 3,11 м АДРЕСА_1 ); від т.Е до т.К - 6,23 м + по стіні житлового будинку; від т.К до т.Й - по стіні житлового будинку; від т.Й до т.Ї - 2,10 м; від т.Ї до т.И - 10,38 м. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного суду від 07 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення апеляційного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року скасовано в частині вирішення позовних вимог сторін про встановлення порядку користування земельною ділянкою, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів Чернігівського апеляційного суду переглядає рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 лютого 2017 року переглядається лише в частині вирішення позовних вимог сторін про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою та заперечення на апеляційну скаргу в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог сторін про встановлення порядку користування земельною ділянкою судом встановлено, що 05 червня 1990 року ОСОБА_3 подарувала та ОСОБА_2 5/12 частин житлового будинку А-1, житловою площею 35,7 кв.м. по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 380 кв.м. В користування обдарованого перейшла частина будинку, що складається з двох кімнат позначених в плані цифрами 1-3 та 1-4 площею 8,2 кв.м. та 8,9 кв.м., що підтверджується відповідним Договором дарування (а.с.7-8 т.1).

Вбачається, що право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку зареєстровано не було.

Після вчинення даного правочину ОСОБА_2 добудував до будинку прибудову, що сторонами не оспорюється. Згідно з рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м.Чернігова від 14 жовтня 1991 року № 226, дозволено прийняти до експлуатації будинок та прибудови до нього, виконані без дозволу ОСОБА_2 , що проживає по АДРЕСА_1 , а саме - кімнату площею 7,9 кв.м., кімнату площею 15,4 кв.м., кухню площею 8,0 кв.м., коридор площею 5,1 кв.м., санвузол площею 4,8 кв.м., гараж та сарай (а.с.9 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м.Чернігова від 11 листопада 1991 року № 254 було затверджено акт прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом будинків та прибудов до них, побудованих за дозволом виконкому, ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , житлова площа 40,4 кв.м., загальна - 58,3 кв.м.; ОВОТІ видати свідоцтво на право особистої власності (а.с.10 т.1).

Згідно технічного паспорту на спірний житловий будинок виготовлений 15 квітня 2014 року на замовлення ОСОБА_2 на генеральному плані зазначено загальну площу земельної ділянки 420 кв.м. (а.с.11-13 т.1).

Право власності ОСОБА_3 на 7/9 частини даного домоволодіння оформлено та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21 т.1).

Також вбачається, що ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування від 17 серпня 2000 року. При цьому в договорі дарування зазначено, що садиба, 7/12 частин, якої відчужується, складається з дерев`яного житлового будинку А-1, житловою площею 59 кв.м., цегляного гаражу Б-1, цегляного сараю Б-1, дерев`яного сараю б, металевої огорожі № 1. За умовами даного договору дарування площа земельної ділянки складає 380 кв.м., крім того, надлишки 40 кв.м. виділені рішенням виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 01 вересня 1958 року №1327 (а.с.108 т.1).

Згідно технічного паспорту на спірний житловий будинок виготовлений 08 червня 2004 року на замовлення ОСОБА_1 на генеральному плані зазначено загальну площу земельної ділянки 480 кв.м. (а.с.103-107 т.1).

Право власності ОСОБА_1 на 7/12 частин даного домоволодіння оформлено та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.102 т.1).

Разом з тим, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова по справі №751/6369/13-ц від 04 жовтня 2013 року, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 06 листопада 2013 року, були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано частково недійсним договір дарування від 17 серпня 2000 року, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а саме: в частині дарування ОСОБА_1 . 4/12 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Вказаним рішенням було встановлено, що після прийняття 11 листопада 1991 року в експлуатацію здійсненої ОСОБА_2 прибудови, рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 18 квітня 1994 року №67 змінені ідеальні частини в загальній власності на спірний житловий будинок ( ОСОБА_3 - 1/4 частина будинку з надвірними спорудами, ОСОБА_2 3/4 частин будинку з надвірними спорудами), однак частина спірного будинку, яка належала позивачу була подарована співвласником будинку ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_1 (а.с.310 том 1).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова по справі №751/2798/15-ц від 31 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну часток співвласників у спільній частковій власності задоволені: змінено частки власників домоволодіння АДРЕСА_1 : - визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/9 частин житлового будинку № 3 з відповідною частиною надвірних споруд , розташованих в АДРЕСА_1 ; - визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/9 частин житлового будинку № 3 з відповідною частиною надвірних споруд , розташованих в АДРЕСА_1 а.с.18-20 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова по справі № 751/2798/15-ц від 31 липня 2015 року залишено без змін (а.с.304-309 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31 липня 2015 року та ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року залишені без змін (а.с.314-316 т.1).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особи щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За даними технічного паспорту на жилий будинок (домоволодіння) №3 квартал №144 а по АДРЕСА_1 загальна площа земельної ділянки складала 419,6 кв.м., а в подальшому 420 кв.м. (а.с.110-115 т.1).

Згідно з Висновком судової будівельно-технічної експертизи за № С-160 від 16 січня 2017 року поділ спірного домоволодіння можливий між сторонами по одному варіанту, по якому і було судом першої інстанції проведено розподіл житлового будинку. Для розподілу земельної ділянки експертом запропоновано два варіанти. Експертом взяті до уваги дані технічного паспорту на земельну ділянку в якому зазначено, що площа земельної ділянки становить 420 кв.м (а.с.196-212 т.1).

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною третьою статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, за результатом системного аналізу усіх зазначених норм матеріального права, які були чинними на час зазначених правовідносин та на момент переходу права власності на домоволодіння, можна зробити висновок, що в разі набуття права спільної сумісної власності на земельну ділянку співвласниками домоволодіння з визначеними частками право власності на земельну ділянку переходить відповідно до розміру їх часток.

Саме такий висновок щодо застосування норм права у подібних відносинах викладено Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-1726цс16.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до статті 90 ЗК Української РСР (1970 року), в редакції станом на 05 червня 1990 року (час отримання в дар ОСОБА_2 5/12 частин будинку), на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Якщо попередній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищують діючі, за новим власником будинку може бути закріплена в користування земельна ділянка, виходячи з норм, встановлених статтею 88 цього Кодексу.

Згідно з приписами статті 91 ЗК Української РСР (1970 року), в редакції станом на 05 червня 1990 року, особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок. Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в порядку, встановленому статтею 167 цього Кодексу.

За змістом статті 30 ЗК України (1990 року) в редакції, чинній станом на 17 серпня 2000 року (дата набуття частки у будинку ОСОБА_1 ) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

За висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах № 6-2цс15 від 11 лютого 2015 року, № 6-253цс16 від 13 квітня 2016 року, зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 751/6369/13-ц від 04 жовтня 2013 року визнано недійсним договір дарування від 17 серпня 2000 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в частині дарування ОСОБА_1 4/12 частин житлового будинку з надвірними спорудами, оскільки дана частина житлового будинку АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2

ОСОБА_1 набула у власність 3/12 частки будинку, тому за статтею 30 ЗК України (1990 року) у розмірі 3/12 часток до неї перейшло й право користування земельною ділянкою.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова у справі №751/2798/15-ц від 31 липня 2015 року змінено частки власників домоволодіння АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/9 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/9 частин житлового будинку.

За таких обставин, враховуючи, що порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , між попередніми співвласниками та на час розгляду справи встановлено не було, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність встановити порядок користування вищевказаною земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників домоволодіння, а саме: ОСОБА_2 - 7/9 часток, ОСОБА_1 - 2/9 часток, відповідно до запропонованого експертом 1 варіанту користування земельною ділянкою.

Доводи апеляційної скарги, що судом було проігноровано та не досліджено належним чином докази незаконності вимог позивача щодо поділу домоволодіння у пропорції: ОСОБА_2 - 7/9 часток, а ОСОБА_1 - 2/9 часток, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки рішення суду переглядається лише щодо розподілу земельної ділянки.

Доводи ОСОБА_1 , що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за нею зареєстровано 7/12 часток приватної власності, спростовуються рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова у справі №751/2798/15-ц від 31 липня 2015 року, яким змінено частки співвласників та яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги, що право власності ОСОБА_2 на 7/9 часток домоволодіння з`явилося незаконним шляхом через 25 років після здійсненого ним у 1991 році самочинного будівництва, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки не підтверджені жодним доказом та ґрунтуються на власному тлумаченні характеру спірних правовідносин ОСОБА_1 у даній справі. Такі доводи враховані судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги, що судом проігноровано доведене самочинне будівництво ОСОБА_2 у 1991 році також не заслуговують на увагу, оскільки в подальшому ОСОБА_2 здійснив всі необхідні дії для узаконення прибудов.

Доводи ОСОБА_1 , що її батько отримав зазначену земельну ділянку на законних підставах у безстрокове користування з цільовим призначеним під забудову і город, це призначення було використано її батьком у 1958 році, коли ним на законних підставах на земельній ділянці площею 0,042 га був збудований будинок, що підтверджується документами, не впливають на правильність рішення суду першої інстанції та ніким не оспорюються.

В той же час, скасовуючи рішення апеляційної інстанції, Верховний Суд також виходив з того, що згідно напису на плані земельної ділянки, відведеної для індивідуального будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , площа садиби становить 380 кв.м., такий розмір земельної ділянки під будинком вказано й у договорах дарування від 05 червня 1990 року та від 17 серпня 2000 року. Експерт, висновки якого покладено в основу рішення апеляційного суду, виходив із розміру присадибної земельної ділянки у 420 кв.м, як вказано в технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Між тим, рішення органу державної влади чи органу державної влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки розміром 420 кв.м. для обслуговування будинку матеріали справи не містять. Апеляційний суд вирішив питання щодо порядку користування земельною ділянкою, розмір якої не встановлено відповідно до правовстановлюючих документів на землю.

Згідно п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно серед іншого є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

В той же час, згідно п.1 Договору дарування від 17 серпня 2000 року (а.с.108 т.1) вбачається, що будинок з надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці площею 380 кв.м., крім того, рішенням виконкому Чернігівської міської Ради народних депутатів від 01 вересня 1953 року №1327у тимчасове користування виділено надлишки 40 кв.м.

Тобто, загалом у користування було виділено земельну ділянку площею 420 кв.м., які за обмірами експерта використовуються і на даний час, рішення відповідного органу місцевого самоврядування про відібрання 40 кв.м надлишків у матеріалах справи відсутнє, та саме з даної площі виходив експерт, пропонуючи варіанти розподілу земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 лютого 2017 року в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою залишити без змін.

ОСОБА_2 : АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_1 : АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2019 року.

Головуючий: Судді: