Справа № 466/8612/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 березня 2019 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретар с/з ОСОБА_1

справа 466/8612/18

2/466/583/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_3, з участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 про зняття арешту з нерухомого майна

ВСТАНОВИВ :

26.10.2018 року позивач ОСОБА_6 «АНСУ» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_3, з участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 про зняття арешту з нерухомого майна, в якій просить суд ухвалити рішення, яким скасувати арешт та заборону на відчуження з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на праві власності, який накладено на підставі Постанови про арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, серія та номер: 57308821, виданий 26.09.2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 та Постанови про арешт на все майно, що належить боржнику, серія та номер: АСВП № 54886949, виданий 11.10.2017 року Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 та внести відповідні зміни у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до запису про обтяження № 22770093 від 11.10.2017 року, шляхом зазначення «опис предмета обтяження: все нерухоме майно, окрім трьох кімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49.9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1» та до запису про обтяження № 28111590 від 26.09.2018 року, шляхом зазначення «опис предмета обтяження: все нерухоме майно, окрім трьох кімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49,9 кв. м., яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Величковського. АДРЕСА_2».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.12.2011 року між ОСОБА_3 та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ОСОБА_2 «ОСОБА_7 РОЗВИТКУ», (надалі - ОСОБА_7) був укладений кредитний договір № ІКІFG.5667.004 (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого ОСОБА_7 надав, а Боржник отримав кредитні кошти в сумі 240000,00 гривень терміном до 22 грудня 2023 року з встановленням плати за користування кредитними коштами в розмірі 18,00 процентів річних.

23.12.2011 року між ОСОБА_3 (надалі - Іпотекодавець) та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ОСОБА_2 «ОСОБА_7 РОЗВИТКУ, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором було укладено договір іпотеки квартири №ZХR019521.5667.005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 1839 (надалі - Іпотечний договір).

Відповідно до умов Іпотечного договору для забезпечення виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодавець надав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме, трьохкімнатну квартиру, загальною площею 89,1 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Предмет іпотеки).

08.11.2017 року між Банком та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АНСУ» (надалі - Новий кредитор) був укладений договір про відступлення прав вимоги № 60, відповідно до якого ОСОБА_7 відступив, а Новий кредитор прийняв права вимоги, що належали Банку на підставі Кредитного договору.

08.11.2017 року між Банком та Новим кредитором був укладений договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального-округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 5028, відповідно до якого ОСОБА_7 відступив, а Новий кредитор прийняв права вимоги, що належали Банку згідно Іпотечного договору.

08.11.2017 року ТОВ «АНСУ» звернулось із письмовою вимогою (вих. № 2703) до ОСОБА_3 про усунення порушення умов Кредитного договору та виконання зобов'язань за ним, яка була отримана зазначеною особою 13.11.2017 року та в подальшому не виконана.

У зв'язку із невиконанням Боржником умов Кредитного договору, Іпотечного договору та вищезазначеної вимоги про усунення порушень, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АНСУ» 13 липня 2018 року звернулось до Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг із заявою для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована у Львівській області, м. Львів, вулиця Величковського І.АДРЕСА_3, суть якої полягає в тому, що Іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Рішенням № 42139204 від 19 липня 2018 року державного реєстратора прав на нерухоме майне ОСОБА_10, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Львівська область на підставі статті 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № НОМЕР_1 «АНСУ» було відмовлено у державній реєстрації права власності шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі поданих товариством документів.

Рішення державного реєстратора було вмотивовано тим, що при здійсненні пошуків з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів Нерухомого майна було встановлено наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме зареєстровані обтяження на все нерухоме майно Іпотекодавця на підставі постанови про арешт майна боржника.

Пункт 6 частини 1 статті 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначає про те, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

З зазначеним рішенням державного реєстратора № 42139204 від 19 липня 2018 року ТОВ «АНСУ» не погодилось та 31.08.2018 року подало відповідну скаргу до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за результатом розгляду якої начальником управління 19 вересня 2018 року було ухвалено наказ № 21, яким відмовлено в задоволенні скарги ТОВ «АНСУ» від 04.09.2018 року № 236/0/6-18 на рішення державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_10 від 19.07.2018 року № 42139204, керуючись пунктом 1 частини 6, пунктом 10 частини 8 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктами 8, 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128 (державним реєстратором прийнято таке рішення відповідно до законодавства).

Відповідно до інформаційної довідки № 140706189 від 09.10.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 №54886949 від 11.10.2017 року на все нерухоме майно боржника (іпотекодавця) накладено арешт та постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 № 57308821 від 26.09.2018 року на все нерухоме майно боржника (іпотекодавця) також накладено арешт.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення та предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий та примусовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З вищезазначеного вбачається, що реєстрація права власності на нерухоме майно на підставі ст. 37 ЗУ «Про Іпотеку» відбувається у позасудовий спосіб відповідно до зазначеного закону та іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи наявність арештів (обтяжень) на все нерухоме майно іпотекодавця на підставі постанов приватних виконавців про арешт майна боржника, державний реєстратор відмовив ТОВ «АНСУ» у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб передбачений ЗУ «Про іпотеку» на підставі пункту 6 частини 1 статті 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який передбачає, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 № 54886949 від 11.10.2017 року та постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 № 57308821 від 26.09.2018 року арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_11) порушує переважне право ТОВ «АНСУ» перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки відповідно до ЗУ «Про Іпотеку».

10.10.2018 року ТОВ «АНСУ» звернулось із письмовою заявою до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 про зняття арешту з предмету іпотеки, а саме, трьохкімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 (боржнику/іпотекодавцю) та внести відповідні зміни до запису про обтяження № 28111590 від 26.09.2018 року шляхом «зазначення «опис предмета обтяження: все нерухоме майно, окрім трьохкімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49.9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1».

22.10.2018 року на поштову адресу ТОВ «АНСУ» від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 надійшов лист від 18.10.2018 року за вих. № 2713, в якому зазначено, що останній зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 не може та його зняття можливе лише на підставі рішення суду.

Підстави для зняття арешту з усього майна боржника або його частини передбачено ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашенні заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Також, 10.10.2018 року ТОВ «АНСУ» звернулось із письмовою заявою до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 про зняття арешту з предмету іпотеки, а саме, трьохкімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 (боржнику/іпотекодавцю) та внести відповідні зміни до запису про обтяження № 22770093 від 11.10.2017 року шляхом зазначення «опис предмета обтяження: все нерухоме майно, окрім трьохкімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1».

На дану заяву відповідь досі ОСОБА_6 «АНСУ» не надано.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в Іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов 'язання.

Договором іпотеки від 23.12.2011 року передбачено декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема за рішенням суду та позасудові, у тому числі, відповідно до пункту 27 Договору іпотеки звернення стягнення на Предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити Іпотекодавця у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Тобто, для реалізації Іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні воля та вчинення дій з боку Іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Таку ж правову позицію, щодо застосування норм статей 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» викладено у постанові ВСУ у справі № 6-2967цс16 від 22 березня 2017 року.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий та примусовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З вищезазначеного вбачається, що реєстрація права власності на нерухоме майно на підставі ст. 37 ЗУ «Про Іпотеку» відбувається у примусовий спосіб відповідно до значеного закону і також іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченою іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, станом на сьогоднішній день арешти накладені приватними виконавцями не дають змоги ТОВ «АНСУ» одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета Іпотеки чим порушують права позивача.

З врахуванням вищевикладеного, ОСОБА_6 «АНСУ» вимушене звернутися до суду та просить позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Треті особи приватний виконавець виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

23.12.2011 року між ОСОБА_3 та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ОСОБА_2 «ОСОБА_7 РОЗВИТКУ», (надалі - ОСОБА_7) був укладений кредитний договір № ІКІFG.5667.004 (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого ОСОБА_7 надав, а Боржник отримав кредитні кошти в сумі 240000,00 гривень терміном до 22 грудня 2023 року з встановленням плати за користування кредитними коштами в розмірі 18,00 процентів річних.

Крім того, 23.12.2011 року між ОСОБА_3 (надалі - Іпотекодавець) та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ОСОБА_2 «ОСОБА_7 РОЗВИТКУ, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором було укладено договір іпотеки квартири №ZХR019521.5667.005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 1839 (надалі - Іпотечний договір).

Відповідно до умов Іпотечного договору для забезпечення виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодавець надав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме, трьохкімнатну квартиру, загальною площею 89,1 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Предмет іпотеки).

08.11.2017 року між Банком та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АНСУ» (надалі - Новий кредитор) був укладений договір про відступлення прав вимоги № 60, відповідно до якого ОСОБА_7 відступив, а Новий кредитор прийняв права вимоги, що належали Банку на підставі Кредитного договору.

Також, 08.11.2017 року між Банком та Новим кредитором був укладений договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального-округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 5028, відповідно до якого ОСОБА_7 відступив, а Новий кредитор прийняв права вимоги, що належали Банку згідно Іпотечного договору.

08.11.2017 року ТОВ «АНСУ» звернулось із письмовою вимогою (вих. № 2703) до ОСОБА_3 про усунення порушення умов Кредитного договору та виконання зобов'язань за ним, яка була отримана зазначеною особою 13.11.2017 року та в подальшому не виконана.

У зв'язку із невиконанням Боржником умов Кредитного договору, Іпотечного договору та вищезазначеної вимоги про усунення порушень, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АНСУ» 13 липня 2018 року звернулось до Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг із заявою для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована у Львівській області, м. Львів, вулиця Величковського І.АДРЕСА_3, суть якої полягає в тому, що Іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Рішенням № 42139204 від 19 липня 2018 року державного реєстратора прав на нерухоме майне ОСОБА_10, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Львівська область на підставі статті 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № НОМЕР_1 «АНСУ» було відмовлено у державній реєстрації права власності шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі поданих товариством документів.

Рішення державного реєстратора було вмотивовано тим, що при здійсненні пошуків з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів Нерухомого майна було встановлено наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме зареєстровані обтяження на все нерухоме майно Іпотекодавця на підставі постанови, про арешт майна боржника.

В пункті 6 частини 1 статті 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Так, з вищезазначеним рішенням державного реєстратора № 42139204 від 19 липня 2018 року ОСОБА_6 «АНСУ» не погодилось та 31.08.2018 року подало відповідну скаргу до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за результатом розгляду якої начальником управління 19 вересня 2018 року було ухвалено наказ № 21, яким відмовлено в задоволенні скарги ТОВ «АНСУ» від 04.09.2018 року № 236/0/6-18 на рішення державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_10 від 19.07.2018 року № 42139204, керуючись пунктом 1 частини 6, пунктом 10 частини 8 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктами 8, 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128 (державним реєстратором прийнято таке рішення відповідно до законодавства).

Відповідно до інформаційної довідки № 140706189 від 09.10.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 №54886949 від 11.10.2017 року на все нерухоме майно боржника (іпотекодавця) накладено арешт та постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 № 57308821 від 26.09.2018 року на все нерухоме майно боржника (іпотекодавця) також накладено арешт.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення та предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання трава власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий та примусовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З вищезазначеного вбачається, що реєстрація права власності на нерухоме майно на підставі ст. 37 ЗУ «Про Іпотеку» відбувається у позасудовий спосіб відповідно до зазначеного закону та іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи наявність арештів (обтяжень) на все нерухоме майно іпотекодавця на підставі постанов приватних виконавців про арешт майна боржника, державний реєстратор відмовив ТОВ «АНСУ» у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб передбачений ЗУ «Про іпотеку» на підставі пункту 6 частини 1 статті 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який передбачає, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

З врахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 № 54886949 від 11.10.2017 року та постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 № 57308821 від 26.09.2018 року арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_11) порушує переважне право ТОВ «АНСУ» перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки відповідно до ЗУ «Про Іпотеку».

10.10.2018 року ТОВ «АНСУ» звернулось із письмовою заявою до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 про зняття арешту з предмету іпотеки, а саме, трьохкімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 (боржнику/іпотекодавцю) та внести відповідні зміни до запису про обтяження № 28111590 від 26.09.2018 року шляхом «зазначення «опис предмета обтяження: все нерухоме майно, окрім трьохкімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49.9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1».

22.10.2018 року на поштову адресу ТОВ «АНСУ» від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 надійшов лист від 18.10.2018 року за вих. № 2713, в якому зазначено, що останній зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 не може та його зняття можливе лише на підставі рішення суду.

Підстави для зняття арешту з усього майна боржника або його частини передбачено ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашенні заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Також, 10.10.2018 року ТОВ «АНСУ» звернулось із письмовою заявою до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 про зняття арешту з предмету іпотеки, а саме, трьохкімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 (боржнику/іпотекодавцю) та внести відповідні зміни до запису про обтяження № 22770093 від 11.10.2017 року шляхом зазначення «опис предмета обтяження: все нерухоме майно, окрім трьохкімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1».

На дану заяву відповіді ОСОБА_6 «АНСУ» не надано.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в Іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договором іпотеки від 23.12.2011 року передбачено декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема за рішенням суду та позасудові, у тому числі, відповідно до пункту 27 Договору іпотеки звернення стягнення на Предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити Іпотекодавця у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Тобто, для реалізації Іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні воля та вчинення дій з боку Іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Таку ж правову позицію, щодо застосування норм статей 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» викладено у постанові ВСУ у справі № 6-2967цс16 від 22 березня 2017 року.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий та примусовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З вищезазначеного вбачається, що реєстрація права власності на нерухоме майно на підставі ст. 37 ЗУ «Про Іпотеку» відбувається у примусовий спосіб відповідно до значеного закону і також іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченою іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, арешти накладені приватними виконавцями не дають змоги ТОВ «АНСУ» одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета Іпотеки чим порушують права позивача.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

У відповідності до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Враховуючи, що позивач є іпотекодержателем, що підтверджується Договором про відступлення права вимоги від 08.11.2017 року, та має переважне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог, то накладені арешти підлягають скасуванню як такі, що порушують права та інтереси позивача як іпотекодержателя.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про зняття арешту.

Наявність арешту на предмет іпотеки зазначену вище квартиру, унеможливлює реалізацію предмета іпотеки.

Отже, вищевказані постанови про арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, серія та номер: 57308821, виданий 26.09.2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 та постанова про арешт на все майно, що належить боржнику, серія та номер: АСВП № 54886949, виданий 11.10.2017 року Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5, якими накладено арешт на майно, що є предметом іпотеки, перешкоджають позивачу реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

У звязку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1762 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,247,263,265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати арешт та заборону на відчуження з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на праві власності, який накладено на підставі Постанови про арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, серія та номер: 57308821, виданий 26.09.2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 та Постанови про арешт на все майно, що належить боржнику, серія та номер: АСВП № 54886949, виданий 11.10.2017 року Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5.

Внести відповідні зміни у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до запису про обтяження № 22770093 від 11.10.2017 року, шляхом зазначення «опис предмета обтяження: все нерухоме майно, окрім трьох кімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49.9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1» та до запису про обтяження № 28111590 від 26.09.2018 року, шляхом зазначення «опис предмета обтяження: все нерухоме майно, окрім трьох кімнатної квартири, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 49,9 кв. м., яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Величковського. АДРЕСА_2».

Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) в користь позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (, м. Київ, вул. Лейпцігська, 3-А) судовий збір в розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_12