Справа № 202/5345/18
Провадження № 2/202/446/2019
20 грудня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.
за участю секретаря судового засідання - Кишковар Н.А.
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про стягнення коштів,-
В серпні 2018 року позивач в особі Дніпровської міської ради звернувся до Індустріального районного суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про стягнення коштів.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 25 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі.
У зв`язку із тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 листопада 2018 року по справі призначено повторний автоматизований розподіл.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2018 року справа розподілена судді Кухтіну Г.О.
Ухвалою судді від 23 січня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши і оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 03 липня 2013 року між Дніпропетровською міською радою в особі директора фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради Дробітько Ірини Павлівни та громадянином ОСОБА_2 укладено договір № 386 про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська (а.с. 9-11), предметом якого є здійснення оплати забудовником величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету у зв`язку із виключенням з житлового фонду міста квартири АДРЕСА_3 та реконструкцією її під перукарню за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п. 2.1. договору величина пайової участі згідно з розрахунком становить 9 420,78 гривень.
Згідно пп. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.4 договору забудовник зобов`язався перерахувати величину пайової участі у розвитку інфраструктури м. Дніпропетровська до цільового фонду Дніпропетровської міської ради до прийняття об`єкта в експлуатацію, та надати до Дніпропетровської міської ради не пізніше 15 робочих днів до прийняття об`єкта в експлуатацію документи про затвердження у встановленому порядку кошторисної вартості реконструкції об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, або фактичні показники створених потужностей, про що протягом семи календарних днів з моменту введення об`єкта в експлуатацію письмово проінформувати Міську раду та надати копії підтверджуючих документів.
Згідно проведеного позивачем розрахунку пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська ОСОБА_2 як забудовник повинен сплатити 9 420,78 гривень (а.с. 12).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 2 ст. 40 Закону).
На виконання ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішенням Дніпропетровської міської ради від 29.07.2011 року № 5/14 затверджено Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська.
Пунктом 2 зазначеного Порядку, передбачено, що величина пайової участі визначається у гривнях, виходячи з розміру пайової участі, визначеного нормативами одиниці створеної потужності, і не може перевищувати граничного розміру пайової участі, визначеного у відсотковому значенні від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції), зміни функціонального призначення об`єкта тощо.
У зв`язку з чим, позивач зазначає, що відповідач відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку був зобов`язаний сплатити в місцевий бюджет в якості пайової участі у створенні інфраструктури грошові кошти у сумі 9 420,78 грн.
В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засдіанні, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором № 386 не виконав.
З аналізу ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в цілому вбачається, що законодавцем визначено зобов`язання саме замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, що, у свою чергу, має відбуватись згідно з Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, затвердженим органом місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури, величина якої визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури, який визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь).
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.
При цьому, орган місцевого самоврядування визначає лише розмір пайового внеску, тоді як величина пайової участі визначається не інакше як через укладення договору пайової участі.
Таким чином, величина та необхідність сплати коштів пайової участі встановлюється в договорі, який і породжує безпосередні зобов`язання зі сплати коштів пайової участі з визначенням розміру та строків сплати.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі наведеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивача, дійшов переконливого висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 3, 8, 19 Конституції України, ст. ст. 203, 215, 626, 627, 638, 648, 649 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 11, 15, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 28 грудня 2019 року.
Суддя Г.О. Кухтін