ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 22-ц/807/1144/19 Прінь І.П.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Біллериса Юрія Олексійовича на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2018 року у справі за завою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, припинення дій, що порушують право, скасування державної реєстрації права власності, відновлення права власності, визнання договорів припиненими,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, припинення дій, що порушують право, скасування державної реєстрації права власності, відновлення права власності, визнання договорів припиненими.

Разом з позовом, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій зазначає, що у липні 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Украсоцбанк» та ним було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, згідно якого позивачу було надано кредит у розмірі 59400,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» та майновими поручителями ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4 09.07.2008 року було укладено іпотечний договір, за яким майнові поручителі передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду від 20.06.2011 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту в загальному розмірі 604425,17 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 61201,52 доларів США. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу, визначеного на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності.

Постановою державного виконавця ВДВС Бердянського МУЮ від 15.06.2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду.

В грудні 2018 року позивач дізнався, що 28.11.2018 року державним реєстратором виконкому Широківської сільради ОСОБА_9 було прийнято рішення про реєстрацію за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на спірну квартиру на підставі договору іпотеки.

Вважає такі дії незаконними, протиправними, такими, що порушують його права, оскільки, таке переоформлення було здійснено з порушенням ЗУ «Про іпотеку, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; вони як власники квартири не отримували особисто жодних листів та повідомлень про намір банку набути предмет іпотеки»; договір кредиту та іпотеки є припиненим, а будь-які дії відповідно до договору сторони мають право здійснювати тільки в межах строку звернення, а тому банк не мав права звертати стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб; банком був вибраний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, тобто застосування одного способу звернення стягнення на предмет іпотеки виключає застосування інших способів.

Зазначає, що оскільки банк на даний момент є власником спірної квартири, тому він може нею розпорядитися (продати, обміняти, подарувати, тощо), передати у власність іншим особам, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду.

Посилаючись на зазначені обставини просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони банку та органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам, тощо) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована за АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний №44343581 від 30.11.2018 року про реєстрацію права власності та державну реєстрацію права власності від 28.11.2018 року (номер запису про право власності 29195421).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт та заборонено Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» і органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам, тощо) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на підставі рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 44343581 від 30.11.2018 року про реєстрацію права власності та державну реєстрацію права власності від 28.11.2018 року (номер запису про право власності 29195421).

У апеляційній скарзі представник АТ «Укрсоцбанк» - Біллерис Ю.О. зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивачем не додано жодного документа, який би підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі відчуження АТ «Укрсоцбанк» спірного нерухомого майна, наведено також не було. Судом не прийнято до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд не звернув увагу на співмірність заходів забезпечення позову. Просить скасувати ухвалу суду та постановити судове рішення про відмову в повному обсязі у задоволені заяви про забезпечення позову.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів).

Враховуючи роз'яснення Верховного Суд України, що містяться в Постанові Пленуму від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов'язаний подавати суду докази.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б підтверджували що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження ПАТ «Укрсоцбанк» спірного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст. 18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих передчасних дій із боку відповідача, з тим, що забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги щодо ненадання заявником жодного документа, який би підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб спростовуються матеріалами справи, а саме повідомленням банку від 02.03.2018 року про вимогу щодо сплати боргу, та попередженням, що в разі невиконання цієї вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" має намір звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с. 38).

За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Таким чином, з урахуванням наведеного колегія приходить до висновку про те, що доводи наведені в апеляційній скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Біллериса Юрія Олексійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 11 березня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

Е.А. Онищенко