Провадження № 4-с/643/75/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Полковник Г.В.

сторони справи:

заявника ОСОБА_1

представника стягувача АТ КБ «Приватбанк» - Гур`єва Д.М.

особи, дії якої оскаржуються заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області - Трофімової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімової Т.М., Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області, стягувач: АТ КБ «Приватбанк»,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною скаргою в якій просить:

- визнати неправомірними дії заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімової Т.М. щодо накладення арешту на кошти ОСОБА_1 у акціонерному товаристві «УкрСиббанк» постановою про арешт коштів боржника від 09.09.2019року у виконавчому провадженні №47363454;

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімової Т.М. від 09.09.2019 року про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчого провадження №47363454 з виконання виконавчого листа №643/13254/14ц виданого 06.03.2015року у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 37148,21грн. в частині арешту коштів на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в акціонерному товаристві «УкрСиббанк»;

- зобов`язати Московський відділ державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області скасувати арешт, накладений на пенсійний банківський рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий ОСОБА_1 в акціонерному товаристві «УкрСиббанк»;

- визнати неправомірними дії службових осіб Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області щодо не зняття виконавцем арешту з рахунку, відкритого в Акціонерному товаристві «УкрСиббанк», на який надходять пенсійні виплати ОСОБА_1 , після надання документального підтвердження, що зазначений рахунок є пенсійним;

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімової Т.М. від 09.09.2019 року про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчого провадження №47363454 з виконання виконавчого листа №643/13254/14ц виданого 06.03.2015року у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 37148,21грн., як таку, що винесена з порушенням законодавчо встановленого порядку накладення арешту;

- зобов`язати Московський відділ державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області про скасування постанови заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімової Т.М. від 09.09.2019 року про арешт коштів боржника, винесеної в рамках виконавчого провадження №47363454 направити повідомлення до всіх банківських установ, що в ній зазначені.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначає, що на примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області знаходиться ВП №47363454 по виконанню виконавчого листа по цивільній справі №643/13254/14-ц, виданого 06.03.2015р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 13.05.2011 року, яка складається з наступного: 28323,79грн. заборгованість за кредитом; 6228,98грн. заборгованість по процентах; а також штрафи: 500,00грн. штраф (фіксована частина), 1727,64 грн. штраф (процентна складова), а всього у розмірі 36 780,41грн. та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрат по сплаті судового збору у розмірі 367,80грн. 09.09.2019року заступником начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімовою Т.М. при примусовому виконанні виконавчого листа №643/13254/14-ц виданого 06.03.2015року у виконавчому провадженні №47363454 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 37148,21грн. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі кошти боржника ОСОБА_1 , які обліковуються на відкритих рахунках всіх банківських установах України, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та крім видатків соціального забезпечення, передбачених ст.55 Бюджетного кодексу України. 07.10.2019року, після того, як належні їй пенсійні виплати не надійшли на картковий рахунок, вона дізналася, що постановою Московського ВДВС накладено арешт на її банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в акціонерному товаристві «УкрСиббанк», на який надходять її пенсійні виплати. Однак, копія постанови про арешт коштів від 09.09.2019року на її адресу не надходила. 08.10.2019року вона звернулась до Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області із заявою про зняття арешту з рахунку, відкритого в акціонерному товаристві «УкрСиббанк», на який надходять її пенсійні виплати та надала копію підтверджуючого документу банківської установи. 10.10.2019року вона повторно звернулася до Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області із заявою про зняття арешту з рахунку, відкритого в акціонерному товаристві «УкрСиббанк», на який надходять її пенсійні виплати та надала оригінал підтверджуючого документу банківської установи від 09.10.2019року. Однак, 11.10.2019року державний виконавець Баранова В.В., в телефонному режимі повідомила, що буде ще розбиратися. Зазначені дії заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімової Т.М. та інших посадових осіб не відповідають вимогам закону, є незаконними та порушують її конституційні права на соціальний захист та право приватної власності. Заступник начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімова Т.М. наклала арешт на її кошти до їх виявлення, чим порушила ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно з цим Законом. Однак, заступником начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімовою Т.М. та іншими службовими особами ДВС вимоги закону проігноровані.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник стягувача АТ КБ «Приватбанк» - Гур`єв Д.М. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Заступник начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області - Трофімова Т.М., дії якої оскаржуються, яка також представляє інтереси Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала з тих підстав, що дії виконавця вчиненні своєчасно, в межах чинного законодавства і відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Саніним І.С. 23.04.2015року було відкрито виконавче провадження №47363454 з виконання виконавчого листа №643/13254/14-ц виданого 06.03.2015року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 37148,21грн.

В межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа заступником начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області - Трофімовою Т.М постановою від 09.09.2019 року було накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Райффійзен Банк Аваль», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «Укрсіббанк», ПАТ «А-Банк», Пат «Альфа банк», ПАТ «Ідея Банк, ПАТ «Креді Агріколь Банк», АТ «Кредобанк», ПАТ «Мегабанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Перший Український міжнародний банк», ПАТ «Сбербанк», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «Універсал Банк», ПАТ КБ «Провекс-Банк», ПАТ «Банк Кредіт Дніпро», АБ «Південний», ПАТ «Скай банк», АБ «Банк «Грант», ПАТ «Бак Восток», АТ «ПроКредит банк», ПАТ «Сітібанк (Україна)», АТ «Таскомбанк», АТ «Айбокс Банк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та крім видатків соціального забезпечення передбачених ст. 55 Бюджетного кодексу України, та належать банку.

Звернувшись до суду зі скаргою про визнання дій неправомірними та скасування постанови ОСОБА_1 зазначила, що вона є пенсіонером та отримує пенсію, вказала, що один із рахунків це є рахунок, з якого вона отримує пенсію, що є її єдиним джерелом доходу і накладення арешту на цей рахунок позбавляє її права на отримання пенсії та достатній життєвий рівень, порушує її конституційні права.

08.10.2019 року та 09.10.2019року ОСОБА_1 зверталася до начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області із заявами про зняття арешту з її рахунку відкритого в ПАТ «УкрСиббанк», на який надходять її пенсійні виплати.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в силу частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) покладається, в тому числі, й на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 18 вищевказаного закону передбачено, що виконавець зобов`язаний в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавче впровадження це сукупність дії державного виконавця (при цьому вказані дії повинні бути вичерпними), спрямованих на реальне виконання судового рішення, і проведення всіх дій є обов`язком державного виконавця.

Пунктом 7 частини 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Водночас статтями 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Так, відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконання та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2. ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В рішенні Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 року зазначено, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 46 та 64 Конституції України.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 1 ч. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За положеннями ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Cтаттею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2019 року становить 1921 гривні.

Як свідчать матеріали справи згідно виписки ПАТ «Укрсиббанк» та повідомлення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок у ПАТ «Укрсиббанк» для отримання пенсії, на який провадиться нарахування та виплата пенсії, та на який на підставі постанови державного виконавця накладено арешт.

Накладенням арешту на рахунок, з якого ОСОБА_1 отримує пенсію, яка є її єдиним джерелом доходу, поставило її у скрутне матеріальне становище. Даних про наявність у ОСОБА_1 інших доходів, крім пенсії, матеріали справи не містять. Арешт пенсійного рахунку порушує право боржника на отримання коштів, необхідних для існування.

Оскільки чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає право суду скасовувати постанови державних виконавців, скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково. Визнати неправомірними дії заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімової Т.М. щодо накладення арешту на кошти ОСОБА_1 у акціонерному товаристві «УкрСиббанк» постановою про арешт коштів боржника від 09.09.2019року у виконавчому провадженні №47363454 та зобов`язати Московський відділ державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області скасувати арешт накладений на грошові кошти ОСОБА_1 у акціонерному товаристві «УкрСиббанк» постановою про арешт коштів боржника від 09.09.2019року у виконавчому провадженні №47363454.

Крім того, враховуючи те, що заявником ОСОБА_1 не вказано чим порушуються її права накладенням арешту на кошти, розміщені в інших банківських установах, а також необґрунтованості скарги в частині визнання дій службових осіб Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області неправомірним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги в іншій частині.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімової Т.М., Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області, стягувач: АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області Трофімової Т.М. щодо накладення арешту на кошти ОСОБА_1 у акціонерному товаристві «УкрСиббанк» постановою про арешт коштів боржника від 09.09.2019року у виконавчому провадженні №47363454.

Зобов`язати Московський відділ державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області скасувати арешт накладений на грошові кошти ОСОБА_1 у акціонерному товаристві «УкрСиббанк» постановою про арешт коштів боржника від 09.09.2019року у виконавчому провадженні №47363454.

В іншій частині скарги ОСОБА_1 відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Повна ухвала суду складена 19.11.2019року.

Суддя - Т.М. Довготько