ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Справа № 636/4826/18
Провадження № 2/636/447/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок №26А по вулиці Новоселівка в селі Велика Бабка Чугуївського району Харківської області.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначала, що у 1999 році вона разом з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дійшли згоди відносно всіх умов договору купівлі-продажу житлового будинку №26 А, розташованого по вул. Новоселівка в с. Велика Бабка Чугуївського району Харківської області.

Вищезазначений житловий будинок належав останнім на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному.

Відповідно до умов вказаного договору позивач повинна була сплатити кожному з власників будинку обумовлену грошову суму, а вони в свою чергу передати ключі від будинку та згодом підготувати необхідні документи та укласти в нотаріальному порядку договір купівлі-продажу будинку.

15 травня 1999 року ОСОБА_5 помер.

Дотримуючись попередньої домовленості, позивач сплатила ОСОБА_2, ОСОБА_3 та дружині померлого ОСОБА_5 ОСОБА_6 кошти у сумі 1000 гривень кожному за продаж належної їм частки житлового будинку №26 А, розташованого по вул. Новоселівка в с. Велика Бабка Чугуївського району Харківської області.

З моменту передачі коштів, ОСОБА_6, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 фактично передали позивачці в користування вищевказаний житловий будинок. Позивач переїхала з сімєю до вказаного житла, проживає в ньому до цього часу та зареєстрована в якості мешканки.

Однак, з часу фактичного виконання умов договору купівлі-продажу житлового будинку, передачі повної суми вартості будинку та передачі позивачці його в користування, як покупцю, до теперішнього часу колишні власники ухиляються від нотаріального посвідчення правочину, посилаючись на брак часу та коштів.

Крім цього, одна з учасниць договору ОСОБА_6 померла, її спадкоємицею стала донька ОСОБА_7

Вищевказані обставини не дають позивачці можливості закріпити за собою право власності на нерухоме майно, яким вона користується з 1999 року, в звязку з чим, вона змушена звернутись до суду, та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок №26 А, розташований по вул. Новоселівка в с. Велика Бабка Чугуївського району Харківської області.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові.

Від відповідачів надійшли заяви, в яких вони зазначали про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та просили розгляд справи провести без їх участі (а.с.47,53,55).

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23.01.1993 р. державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 2-247, спадкоємці ОСОБА_9, померлої 29.05.1992 р.: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, в рівних частках кожний, успадкували житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці розміром 0,35 га в с. Велика Бабка, вул. Новоселівка, 26А, Чугуївського району Харківської області (а.с.12).

За даними реєстраційних матеріалів КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок №26-а, розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Велика Бабка, вул. Новоселівка, зареєстроване за ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, по 1/3 частині кожному, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Чугуївською міською нотаріальною конторою від 23.01.1993 р. №2-247, що підтверджується інформацією з КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.02.2018 р. №188 (а.с.15).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Великобабчанської сільської ради народних депутатів Чугуївського району Харківської області від 15.09.1998 р. №162 за ОСОБА_3, ОСОБА_2, та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину №745/92 закріплена земельна ділянка в розмірі 0,35 га за домоволодінням в с. Велика Бабка по вул. Новоселівка, буд. 26А, рішення від 13.10.1992 р. №31 (а.с.19).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №178995, виданого 15.05.1999 р. Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, 15.05.1999 р. ОСОБА_5 помер, про що зроблено актовий запис №1339 (а.с.10).

Згідно наданих позивачем розписок ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 отримали від ОСОБА_10 кошти у сумі 1000 гривень кожний за продаж належних їм часток житлового будинку №26-а, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Велика Бабка, вул. Новоселівка (а.с.7,8,9).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №395742, виданого 24.06.2003 р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану №4 Харківського обласного управління юстиції, 24.06.2003 р. померла ОСОБА_6, про що зроблено актовий запис №6631 (а.с.11).

Родинні звязки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підтверджуються свідоцтвом про народження серії V-УР № 1199866, а також свідоцтвами про укладання шлюбу серії 1-ВЛ №196521 та ІІ-ВЛ №452927, та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ №197864, відповідно до яких простежується зміна дошлюбного прізвища ОСОБА_7 на шлюбні прізвища «Горбач» та «Картавцева» (а.с. 49, 50, 51,52).

Як вбачається з ОСОБА_11 від 17.04.2018 р., складеного сільським головою Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_12 з січня 1999 року проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Довідкою Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 16.01.2018 р. №17 підтверджується реєстрація позивача ОСОБА_1, її чоловіка ОСОБА_12, доньки ОСОБА_13 та онуки ОСОБА_11, за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Велика Бабка, вул. Новоселівка, 26А (а.с.13).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Отже суду при вирішені спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Виходячи зі змісту статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинен довести саме позивач є: добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

За нормами ст. 344 ЦК України володіння майном, як підстава для визнання на нього права власності за набувальною давністю, має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим - 5 років.

Також, пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач вселяючись до спірного будинку без належних підстав не могла не знати, що будинок залишався у власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, отже власники їй були відомі.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не було доведено сукупності вказаних обставин та не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені нею вимоги, тому виходячи із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності підстав, установлених статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.

Посилання позивача на те, що вона володіє спірним домоволодінням, добросовісно та відкрито, та надання на підтвердження цього розписок ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про отримання останніми коштів за продаж належних їм часток спірного будинку, як на підставу того, що за нею слід визнати право власності за набувальною давністю, суд вважає необгрунтованими, оскільки позивач не довела підстав для визнання на нею права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю, що є її процесуальним обов'язком.

Наявність розписок ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про отримання коштів за продаж часток спірного будинку свідчить лише про недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння.

Визнання позову відповідачами не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог, з урахуванням ч. 4 ст. 206 ЦПК України, якщо вказане визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_1 та відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІН НОМЕР_1, паспорт МН № 352117, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2, паспорт МК № 335481, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Слобідське, Харківський район, Харківська область.

Відповідач: ОСОБА_3, паспорт МК № 367156, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_4, паспорт МН № 646359, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суддя С.А. Оболєнська