Справа № 534/711/16-ц
Провадження № 2/534/29/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2019 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді за участю секретаря представника позивача в режимі відеконференції представника відповідача Рубеля В.М. Куц Т.О. ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Правекс -Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що 27 лютого 2006 року між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 1966-002/06Р про надання кредиту в сумі 27 000,00 доларів США, на строк з 27 лютого 2006 року по 27 лютого 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом 12,00 %. Позичальник зобов`язався щомісячно до 10 числа здійснювати повернення суми кредиту, сплачувати комісію за обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом. Даний договір забезпечувався договором поруки № 1966-002/06 від 27.02.2006 року, укладеним з ОСОБА_5 , за яким поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_4 зобов`язань по кредитному договору № 1966-002/06Р від 27.02.2006 року.

Проте, в порушення умов Договору, взяті зобов`язання по поверненню сум кредиту та сплаті процентів за користування кредитом Позичальник не виконує. Згідно представленим Банком розрахункам станом на 28 травня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору (з врахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами та неустойки за кредитом та процентами) становить 44134,54 доларів США. Просять стягти солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, судові витрати у розмірі 13929 грн стягнути з ОСОБА_4

13 липня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області ухвалив заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Правекс Банк» (а.с.67-68).

28 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_4 подав заяву про перегляд заочного рішення (а.с.88-90).

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.03.2018 заочне ріщення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.07.2016 скасоване , призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.115-116).

05.04.2018 до суду від представника ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву ПАТ КБ «Правекс-Банк» , згідно якої просить відмовити у задоволенні позову ,посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів надання кредитних коштів позичальнику, також на те, що банк змінював процентну ставку без повідомлення відповідача, крім того відповідач ОСОБА_4 з 25.03.2014 по 18.03.2015 та з 20.07.2015 по 11.10.2016 був призваний у Збройні Сили України та знаходився на військовій службі в зоні АТО , тобто за вказаний період не повинні були нараховані проценти за користування кредитом, та просив застосувати до спірних відносин позовну давність.

Представник позивача в режимі відеоконференції позов підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені у ньому.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 позов не визнав , посилаючись на обставини зазначені у відзиві, просив застосувати до спірних відносин позовну давність .

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, суд находить позов обґрунтованим і таким , що підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 07 лютого 2006 року між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 1966-002/06Р про надання кредиту в сумі 27 000,00 доларів США, на строк з 27 лютого 2006 року по 27 лютого 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом 12,00 %. Позичальник зобов`язався щомісячно до 10 числа здійснювати повернення суми кредиту, сплачувати комісію за обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом.

Даний договір забезпечувався договором поруки № 1966-002/06 від 27.02.2006 року, укладеним з ОСОБА_5 (а.с. 20-21), за яким поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_4 зобов`язань по кредитному договору № 1966-002/06Р від 27.02.2006 року.

Проте, в порушення умов Договору, взяті зобов`язання по поверненню сум кредиту та сплаті процентів за користування кредитом Позичальник не виконує.

Згідно представленим Банком розрахункам станом на 28 травня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору (з врахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами та неустойки за кредитом та процентами) становить 44134,54 доларів США (а.с.7-10).

Відовідно до додаткової угоди до кредитного договору від 27.02.2006 сторони дійшли згоди про доповнення до розділу № 6 пункту 6.3, згідно якого « на протязі 2 х тижнів з моменту укладання вказаного договору відкрити рахунок в АКБ «Праекс-Банк» ПТП «Амулет» та проводити по рахунку не менше 4000 грн на місяць та пункту 9.11. , згідно якого у випадку не належного виконання позичальником умов пункту 6.3 кредитного договору № 1966-002/06Р від 27.02.2006 розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами збільшується на 3 відсотки річних (а.с.19).

Частиною 1, 2 ст. 14 ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підпис позивача під вказаними договорами свідчить про його згоду з умовами кредитування, графіком погашення заборгованості, процентною ставкою.

Згідно з ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Посилання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 щодо не надання позивачем доказів про отримання ОСОБА_4 кредитних коштів не можуть заслуговувати на увагу, оскільки спростовуються розрахунком заборгованості, згідно якого вбачається, що ОСОБА_4 на протязі 2006 2010 сплачував кредит за договором № 1966-002/06Р , тобто погодився з його умовами та порядком користування кредитними коштами ( а.с.7-10).

Щодо твердження представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 про поступове підвищення процентної ставки по кредиту з 12% до 25% річних, суд приходить до наступного висновку. Так відповідно до п. 1.3 Кредитного договору у кожному випадку невиконання позичальником своїх обов`язків по вказаному договору , розмір відсоткової ставки збільшується на 1 відсоток річних починаючи з розміру встановленому п. 1.2 договору, тобто з 12 відсотків річних.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення по кредиту рівними частинами у розмірі 150 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця .

Як вбачається із розрахунку заборгованості, позичальник 11.05.2006 року вперше прострочив сплату платежів за договором та йому було збільшено розмір відсоткової ставки, вказані прострочення відбувались також 11.09.2006, 11.10.2006, 11.11.2006, 11.07.2007, 11.08.2007, 11.09.2007, 11.10.2007, 11.11.2007, 11.12.2007, 110.01.2008, 11.06.2008, 11.10.2008 (а.с.7-10).

У встановленому законом порядку ОСОБА_4 заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України ).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту 27.02.2021, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які за законом мають підтверджуватися певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач ОСОБА_4 заперечуючи проти позову зазначав, що він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується наданими ним документами, які були надані до заяви про перегляд заочного рішення , а саме військовим квитком серії НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_4 з 25.03.2014 по 18.03.2015 та з 20.07.2015 по 11.10.2016 був призваний у Збройні Сили України та знаходився на військовій службі та брав участь у проведенні антитерористичних операцій на підставі відповідних наказів (а.с. 88- 97).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідач ОСОБА_4 надав вказані документи з заявою про перегляд заочного рішення, вказану заяву разом з додатками було отримано банком , отже повідомлено про вказані обставини , однак банк не здійснив перерахунок та не надав суду уточнені позовні вимоги.

За таких обставин , суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом у період з 01.04.2014 по 01.03.2015 у розмірі 4174 долари 56 центів до задоволення не підлягають.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до договору поруки № 1966-002/06 від 27.02.2006 року, укладеним з ОСОБА_5 , поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_4 зобов`язань по кредитному договору № 1966-002/06Р від 27.02.2006 року (а.с.20-21).

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною другою цієї статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Тлумачення частини першої статті 559 ЦК України дозволяє стверджувати, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. Тому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності).

Збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту.

Згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни.

Таким чином, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Відовідно до додаткової угоди до кредитного договору від 27.02.2006 сторони дійшли згоди про доповнення до розділу № 6 пункту 6.3, згідно якого « на протязі 2 х тижнів з моменту укладання вказаного договору відкрити рахунок в АКБ «Правекс-Банк» ПТП «Амулет» та проводити по рахунку не менше 4000 грн на місяць та пункту 9.11. , згідно якого у випадку не належного виконання позичальником умов пункту 6.3 кредитного договору № 1966-002/06Р від 27.02.2006 розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами збільшується на 3 відсотки річних (а.с.19).

Разом з тим, банком не надано жодних доказів на підтвердження того, що поручителю було повідомлено про додаткову угоду та надання згоди на її проведення.

За таких обставин, суд вважає, що в позовних вимогах до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1966-002/06Р від 27.02.2006 у сумі 44 134 долари США 54 центи необхідно відмовити.

Також суд зауважує, що Пленумом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5 роз`яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України.

Отже, виходячи з наведеного, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Правекс-Банк» кредитну заборгованість за кредитним договором 1966-002/06Р від 27.02.2006 в сумі 39959 долари США 98 центів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,141,213,265 ЦПК України ,

у х в а л и в :
Позов Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства «Правекс - Банк» заборгованість за кредитним договором № 1966-002/06Р від 27.02.2006 в сумі 39959 ( тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) долари США 98 (дев`яносто вісім) центів .

В решті позовних вимог до ОСОБА_4 відмовити.

В позовних вимогах до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1966-002/06Р від 27.02.2006 у сумі 44 134 долари США 54 центи - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування позивача: Акціонерне товариство «Правекс Банк» адреса місця перебування : 01021 м. Київ , Кловський узвіз,9/2 , ) .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) .

Повний текст рішення буде виготовлений 05.03.2019.

Суддя підпис Т.О.Куц

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.О.Куц