пр. № 2/759/964/19
ун. № 759/2355/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 759/2355/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 у лютому 2018 р. звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача на її користь суми позики, грошової винагороди, 3 % річних на загальну суму 13 900,91 доларів США.

Ухвалою суду від 24.04.2018 р. відкрито провадження у справі (ас. 23).

Ухвалою суду від 11.03.2019 р. підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті.

В підготовочому засіданні 11.03.2019 р. позивачкою подана заява по забезпечення позову, шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачці ОСОБА_2.

В обгрунтування вимог заяви позивачка посилається на те, що існує висока ймовірність того, що відповідачка з метою ухилення від виконання рішення суду може відчужити належне їй нерухоме майно на користь третіх осіб.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, перевіривши доводи заяви про забезпечення позову вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що забезпечення позову, шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачці ОСОБА_2 є неспівмірним заявленим позовним вимогам на загальну суму 13 900,91 доларів США.

Позивачкою у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань необхідності забезпечення позову у виді накладення арешту на частину квартири, належної відповідачці, не доведена ймовірність того, що відповідачка з метою ухилення від виконання рішення суду може відчужити належне їй нерухоме майно на користь третіх осіб.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав забезпечення даного позову, шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири, яка належить відповідачці.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, відсутність належного обґрунтування, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову. .

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-260, 264-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 759/2355/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: