Справа № 737/20/19
Проваждення № 2/737/68/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняЮрченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 737/20/19
за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
доОСОБА_4
про стягнення заборгованості
учасники справи та представники:
позивачне з'явився
відповідачне з'явився

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 28256,45 грн. та судових витрат у розмірі 1921 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 18.03.2013 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При укладенні договору сторони керувались ст. 634, 639, 207, 638, 642 ЦК України.

Договором передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, у позичальника передбачений обов'язок отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках.

Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами.

Станом на 01.11.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 28256,45 грн., яка складається, як зазначає позивач, з наступного:

3668,76 грн. - тіло кредиту

3575,08 грн. - заборгованість за відсоткам за користування кредитом

19190,87 грн. - заборгованість за пенею

500 грн. - штраф (фіксована частина)

1321,74 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на ст.ст. 509,525,526,527,530,1054,549,610,617,598,599,1050 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_4, 28256,45 грн. заборгованості за кредитним договором від 18.03.2013 року без номера та 1921,00 грн. судового збору.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, в позові наявне клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Заявлені позивачем процесуальні клопотання ґрунтуються на нормах ЦПК України та підлягають задоволенню.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав частково в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 3668,76 грн. та нарахованих відсотків у розмірі 3575,08 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог просив суд відмовити та застосувати позовну давність до заявлених вимог.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 18.03.2013 року ОСОБА_4 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, у якій не зазначено розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки та типу банківської платіжної картки (а.с.9)

У зазначеній заяві наявний пункт про те, що підписавши 18.03.2013 року заяву відповідач приєднався до запропонованих ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умов та Правил надання банківських послуг та погодився вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 18.03.2013 року, з 29.06.2016 року у ОСОБА_4 виникла непогашена заборгованість за наданим кредитом у розмірі 766,99 грн., яка змінювалась (а.с. 5-8).

Тіло кредиту станом на 01.11.2018 становить 3668,76 грн.

Нараховані відсотки 3575,08 грн.

Сума пені була нарахована в розмірі 19190,87 грн.

Сума штрафів нарахована у розмірі 1821,74 грн.

У розрахунку зазначено, що процентна ставка поточна з 18.03.2013 року склала 30%, прострочена - 30%, ) з 01.09.2014 склала 34,80%, з 01.04.2015 року - 43,2%, (а.с. 5-8).

Дослідивши надані докази, з урахуванням позиції сторін та заяв по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, які відповідач визнав, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Висновок суду про часткове задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту відсотків за користування кредитом ґрунтується на вимогах ЦК України:

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постановах № 6-14цс14 від 19.03.2014, № 6-134цс14 від 01.10.2014, підтвердженою постановами Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 490/4115/14 та від 06.03.2018 у справі № 2120/12694/12, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначене узгоджується також із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі №6-116цс13, від 19.03.2014 у справі №6-20цс14, та підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 червня 2018 року у справі №686/6697/16-ц.

Строк дії останньої кредитної картки, виданої відповідачу був встановлений до 02/20 (а.с.46,80).

Позовна заява надійшла до суду 09.01.2019 року.

Отже позов заявлено в межах трирічного строку позовної давності щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 3668,76 грн. та нарахованих відсотків в сумі 3575,08 грн., однак з пропуском річного строку позовної давності щодо стягнення пені та штрафів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів в межах річного строку позовної давності суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача одночасно штрафу і пені не ґрунтуються на законі.

Дане положення підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року у справі №756/2999/15-ц, в якій сказано, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Стягнення фіксованої частини штрафу ст. 549 ЦК України не передбачено.

При перевірці розміру нарахованої процентної складової штрафу суд дійшов висновку, що вона складається з суми заявлених до стягнення процентів та пені, тобто позивач нарахував неустойку на неустойку (штраф на пеню), що на думку суду є також подвійною відповідальністю та не відповідає засадам розумності та справедливості.

В порушення вимог ст. 549 ЦК України, яка передбачає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, позивач нарахував відповідача два виді пені: «Пеня за прострочене зобов'язання» та «пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень», що також є порушенням ст. 61 Конституції України та підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу суд вважає за неможливе довільно обирати, яку з заявлених неустойок слід застосувати до простроченого зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у мінімальному розмірі для юридичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру, що становить 1921,00 грн., який відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого АДРЕСА_1) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (, рахунок 3111, МФО 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) заборгованість за кредитом у розмірі 3668,76 грн. та 3575,08 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 1921 гривню судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 11 березня 2019 року.

Суддя А.С. Лібстер