РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/14408/18

Провадження № 22-ц/4815/359/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ковальчук Н. М.,

суддів: Бондаренко Н. В., Гордійчук С. О.,

секретар судового засідання - Брикса Ю. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - Рівненська дирекція публічного акціонерного товариства «Укрпошта»;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Рівненської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2018 року, ухвалене в м. Рівне о 11 годині 53 хв. у складі судді Ковальова І. М., повний текст складено 12 грудня 2018 року

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом до Рівненської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. Обгрунтовуючи свої вимоги вказувала, що працювала на посаді старшого інструктора з експлуатаційних, виробничо-технічних та організаційних питань відділу технології послуг Рівненської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» і наказом №1972-к про припинення трудового договору з 17 жовтня 2017 року звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату з виплатою вихідної допомоги та компенсації невикористаної відпустки. Рішенням Рівненського міського суду від 22 березня 2018 року у справі №569/498/18 за її позовом стягнуто з Рівненської дирекції ПАТ «Укрпошта» недоплачену вихідну допомогу у розмірі 10610,66 грн., яку відповідач їй виплатив тільки 07 травня 2018 року в сумі 8541,58 грн. Просила стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати їй належних при звільненні сум з 18 жовтня 2017 року по 6 травня 2018 року у розмірі 34 916,78 грн. та заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду від 12 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненської дирекції ПАТ «Укрпошта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Рівненської дирекції ПАТ «Укрпошта» середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 34 916,78 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням фактичних обставин справи, Рівненська дирекція ПАТ «Укрпошта» оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що підставою відповідальності власника або уповноваженого ним органу за несвоєчасну виплату належних працівникові сум за ч. 1 ст. 117 КЗпП України є порушення строків розрахунку при звільненні та вина власника. Допомога, яка була стягнута за рішенням суду є соціальною допомогою і виплачувати її звільненому працівникові є правом, а не обов»язком керівника. Вихідна допомога це не є різновид оплати праці і на неї не поширюється правовий режим заробітної плати. Позивачем було порушено тримісячний строк звернення до суду. Також суд не звернув уваги на неправильне застосування постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 щодо обрахунку середньомісячної заробітної плати. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення є законним та обґрунтованим, просить відхилити скаргу, а рішення залишити без змін.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Рівненською дирекцією ПАТ «Укрпошта».

Наказом №1972-к від 17 жовтня 2017 року звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату. При звільненні з роботи відповідач не виплатив їй всіх належних при звільненні сум у зв'язку з чим вона звернулося до суду із позовом про стягнення вихідної допомоги.

Рішенням Рівненського міського суду від 22 березня 2018 року по справі №569/498/18 стягнуто з Рівненської дирекції ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні з роботи у розмірі 10610,66 грн.

Рішення суду про стягнення вихідної допомоги відповідач виконав 07 травня 2018 року.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

В свою чергу, ст. 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника проводиться виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Спірні правовідносини виникли з приводу невиплати відповідачем у передбачені законом строки вихідної допомоги, що призвело до виникнення у ОСОБА_1 права вимагати нарахування і стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вказаної допомоги.

Рішенням Рівненського міського суду від 22 березня 2018 року по справі №569/498/18 встановлено, що передбачена Угодою між Адміністрацією ПАТ «Укрпошта» та об»єднаною профспілковою організацією УДППЗ «Укрпошта» від 09 червня 2017 року вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку для працівників, звільненим відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, у випадку розірвання трудового договору у п»ятнадцятиденний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, відповідачсем не виплачена для позивачки у день її звільнення.

В ст. 13 КЗпП України зазначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

З огляду на встановлені судом обставини справи та вимоги трудового законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено, що на день звільнення позивачки належні їй при звільненні суми не були виплачені, а тому у відіповідача виникло зобов'язання сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 жовтня 2017 року (наступний робочий день після звільнення) по 6 травня 2018 року (по день фактичного розрахунку).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що вихідна допомога це не є різновид оплати праці і на неї не поширюється правовий режим заробітної плати.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці»у свою чергу визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Необгрунтованими є доводи скарги про те, що позивачка пропустила строк звернення до суду, передбачений ст..233 КЗпП України.

Відповідно до ст..233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Початок перебігу трьохмісячного строку визначається з дня фактичного розрахунку з працівником. ОСОБА_1 дотримано вимогист..233 КЗпП України, оскільки повний розрахунок з нею проведено 7 травня 2018 року, а з позовом до суду вона звернулась 2 серпня 2018 року.

Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що при вирішенні спірних правовідносин судом правильно застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". Відповідно до пунктів 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

При обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку суд попередньої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідно до довідки, виданої ПАТ «Укрпошта» (а.с.5) середньоденна заробітна плата позивачки становила 256,74 гривень, а оплаті підлягає період з 18 жовтня 2017 року по 6 травня 2018 року за 136 робочих днів.

Встановивши порушення відповідачем трудових прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду з позовом, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, що відповідає засадам розумності та справедливості та є відшкодуванням, яке співмірне завданій моральній шкоді.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Рівненської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 березня 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Гордійчук С. О.

Згідно:суддя Ковальчук Н. М.