Унікальний номер справи 333/4618/19
Номер провадження 2/333/2163/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 12 листопада 2019 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: суддя Фунжий О.А., за участю секретаря судового засідання Бабенко Я.С., позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивачів ОСОБА_3 , представника відповідача Білик Н.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

12 серпня 2019 р. позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний житловий будинок належав батькові позивачів ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту не залишив. Після його смерті спадщину прийняли дружина померлого ОСОБА_6 та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які постійно мешкали у спірному будинку разом із спадкодавцем, але в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались. ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_6 померла, заповіту не залишила. Після її смерті спадщину прийняли доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які постійно мешкали у спірному будинку разом із спадкодавцем, але в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались. У встановлений законодавством строк позивачі звернулися в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини, але у видачі відповідного свідоцтва на вказане майно позивачам відмовлено, у зв`язку з чим вони змушені звернутися до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності на 1/2 частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді від 13 серпня 2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, витребувано копії спадкових справ, після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 26-27)

У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що мати позивачів не набула у встановленому законом порядку права власності на зазначений будинок, а отже й діти не можуть прийняти спадщину.

Ухвалою суду від 27 вересня 2019 р. підготовче провадження закінчено, призначено судовий розгляд справи.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтвердили позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову.

Представник відповідача позов не визнала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, укладеного 26 липня 1949 р. між комунальним відділом Сталінської районної ради м. Запоріжжя і ОСОБА_5 , та акту Сталінського райкомунгоспу про технічний огляд побутового будинку від 3 березня 1950 року, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 . (а.с. 8-9, 10)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть. (а.с. 41)

Відповідно до ст. 416 ЦК Української РСР (в редакції від 16 грудня 1922 р., який діяв на час смерті ОСОБА_5 ) допускається спадкоємство за законом і за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 при житті заповіту не залишив, в зв`язку з чим спадкування відповідно до ст. 416 ЦК Української РСР (в редакції від 16 грудня 1922 р.) здійснюється за законом.

За змістом ст. 418 ЦК Української РСР (в редакції від 16 грудня 1922 р.) спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утримання померлого не менше одного року до його смерті.

В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 були його дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (а.с. 56) та діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 43,50)

Згідно актовому запису про укладення шлюбу від 6 січня 1989 р. ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_6 . (а.с. 58)

Згідно актовим записам про шлюб від 14 вересня 1974 р. ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 44), від 20 серпня 1982 р. - на ОСОБА_1 (а.с. 47-зв.)

Згідно актовому запису про шлюб від 4 жовтня 1969 р. ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 . (а.с. 50-зв.-51)

Відповідно до ст. 429 ЦК Української РСР (в редакції від 16 грудня 1922 р.) якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 р. встановлено факт присутності (постійного проживання) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в місці відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , 1923 року народження, яким (місцем) є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ). (а.с. 11-14)

Згідно зі ст. 420 ЦК Української РСР (в редакції від 16 грудня 1922 р.) при одержані спадщини за законом спадкове майно ділиться поголовно на рівні частки між особами, закликаними до одержання спадщини в порядку черговості.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 спадщину у вигляді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , прийняли у рівних частках ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - по 1/3 частині вказаного будинку.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 61), в зв`язку з чим відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР (в редакції від 18 липня 1963 р., який діяв на час смерті ОСОБА_6 ) відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина спірного будинку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 при житті заповіту не залишила, в зв`язку з чим спадщина здійснюється за законом.

Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції від 18 липня 1963 р.) після смерті ОСОБА_6 є діти померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які успадкували належну їй 1/3 частку будинку у рівних частках, тобто по 1/6 кожній.

Відповідно до ст. 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції від 18 липня 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину після смерті матері прийняли шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, тому кожній з них належить по 1/2 частці спірного будинку (1/3 + 1/6=1/2).

Відповідно до вимог п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 р., який діє на цей час) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, у зв`язку з чим правовідносини щодо спадкування регулюються діючим ЦК України.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 р.) спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

3 січня 2018 р. позивачі звернулися в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановами нотаріуса від 23 липня 2019 р. у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено, оскільки існують розбіжності щодо істотних властивостей спадкового майна, а саме будинку АДРЕСА_1 . (а.с. 18-19)

Згідно роз`ясненням, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки наданими позивачами доказами встановлено факт їх постійного проживання зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за ними право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька і матері.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на Ѕ частку будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на Ѕ частку будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Рішення може бути оскаржено в Запорізькій апеляційний суд через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя О.А.Фунжий