Справа № 166/614/19 Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М.
Провадження № 22-ц/802/1027/19 Категорія: 24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Здрилюк О.І., Киці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою представника відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, обгрунтовуючи його тим, що її син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув внаслідок наїзду на нього автомобіля марки «Аudi А6», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Водій зазначеного транспортного засобу ОСОБА_3 мав поліс № АМ/1726941 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий СТДВ «Глобус». СТДВ «Глобус» двічі відмовилося виплатити 189714 грн страхового відшкодування, у тому числі 11010 грн відшкодування витрат на поховання, 44676 грн відшкодування моральної шкоди, 134028 грн. відшкодування витрат на утримання. Вважає таку відмову необґрунтованою та безпідставною, оскільки згідно із п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний відшкодувати їй документально підтверджені витрати на поховання на загальну суму 11010 грн. Крім цього, вказала, що у силу п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідно до ч.4 ст. 1200 ЦК України вона, як матір загиблого ОСОБА_4 , яка не працює і здійснює догляд за братом і сестрою померлого, має право на відшкодування утримання у розмірі 134028 грн (3723 грн мінімальної зарплати на 1 січня 2018 року * 36 місяців). Просить стягнути із СТДВ «Глобус» 189714 грн страхового відшкодування.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково.

Ухвалено стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_1 55686 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень страхового відшкодування внаслідок смерті потерпілого.

Стягнути із товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь держави 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) гривень судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» відмовити за недоведеністю.

В апеляційній скарзі представник відповідача, покликаючись на неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5 зазначає, що апеляційна скарга є необгрунтованою, безпідставною, та такою, що спрямована на уникнення відповідальності щодо відшкодування шкоди.

Сторони по справі будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог статті 372 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог статті 247 ЦПК України не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання від відповідача страхового відшкодування у зв`язку із смертю потерпілого на загальну суму 55686 грн. (44676 грн. відшкодування моральної шкоди + 11010 грн. витрат на поховання), що охоплюється страховою сумою за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АМ/1726941.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 липня 2018 року о 01 год. 10хв. в с. Гірники Волинської області по вул. Шевченка трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «AUDI A-6», реєстраціёйний номер Республіки Польща НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 .

Вироком Ратнівського районного суду від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у тому, що 07 липня 2018 року він, керуючи автомобілем марки «AUDI A-6», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, що стали причиною смерті останнього.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої сталась смерть ОСОБА_2 , доказуванню не підлягає.

Згідно із свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим 30 липня 2018 року Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із свідоцтва про народження НОМЕР_5 , виданого 05.01.1993 Ратнівським райвідділом ЗАГС Волинської області, матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , яка змінила прізвище на ОСОБА_1 у зв`язку із реєстрацією шлюбу в 2003 році. Із вироку суду вбачається, що позивач визнана потерпілою у кримінальному провадженні.

Судом також встановлено, що транспортний засіб «AUDI А 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 під час дорожньо-транспортної пригоди, забезпечений СТДВ «Глобус» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1726941 від 05 листопада 2017 року.

ОСОБА_1 зверталася через свого представника до СТДВ «Глобус» із заявою про стягнення 11010 грн поховальних витрат та 134028 грн відшкодування на утримання, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

СТДВ «Глобус» двічі, 15 січня та 26 лютого 2019 року, повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 на час настання ДТП керував автомобілем «AUDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який ввезений на митну територію України громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_8 в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року», а тому ОСОБА_3 не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу, у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно із згаданим вище полісом.

Згідно із полісом АМ/1726941, укладеним ОСОБА_3 та СТДВ «Глобус» 05 листопада 2017 року, застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , при цьому, забезпеченим транспортним засобом відповідно до договору є автомобіль «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_7 .

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим видом страхування, що здійснюється в Україні.

Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Згідно із п. 1.4 ст. 1 Закону особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Із дослідженого судом полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності установлено, що договір укладався особисто із ОСОБА_3 , останній є саме страхувальником, а не іншою особою, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом. Вказаний договір страхування протягом строку його дії з 05 листопада 2017 року до 04 листопада 2018 року був чинним. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження факту недійсності договору суду не надав.

Таким чином, враховуючи експлуатацію страхувальником ОСОБА_3 забезпеченого транспортного засобу «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди 07 липня 2018 року, внаслідок якої заподіяно смерть ОСОБА_2 , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вказаний випадок є страховим, а на правовідносини, які виникли між сторонами, поширюються положення правових норм Цивільного кодексу України в частині страхування, Закону, а також договору страхування №АМ/1726941 від 05.11.2017.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог п. 27.3 ст. 27 Закону право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_2 , має його матір - ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Таким чином, з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати до стягнення із відповідача в користь позивача підлягає 44676 грн (3723 грн.х12) на відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачці смертю її сина ОСОБА_2 .

Згідно із товарним чеком та накладною № 52 від 07 липня 2018 року, виданими фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9 , яка відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку займається організуванням поховань та наданням суміжних послуг, ОСОБА_1 оплатила 11010 грн. витрат на поховання тіла померлого та придбання предметів ритуальної належності.

Отже, суд прийшов до правильного висновку і в частині стягнення із відповідача на користь позивача 11010 грн. витрат на поховання ОСОБА_2 Вказана сума не перевищує передбаченого п. 27.4 ст. 27 Закону ліміту відшкодування таких витрат.

Враховуючи наведене, висновок суду про стягнення з відповідача в користь позивача 55686 грн страхового відшкодування в межах встановленого ліміту є правильним.

Рішення суду в частині відмови в позові в частині стягнення на користь позивача відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого згідно із ст.1200 ЦК України не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом частини 4 статті 380 МК України, а саме, що ОСОБА_3 , керуючи автомобілем із реєстрацією в Республіці Польща, який ввезений на територію України громадянином Республіки Білорусь в режимі митного оформлення «Тимчасове ввезення до 1 року», не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу, у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ - 1726941 від 05 листопада 2017 року не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Виходячи з положень статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідачем не було надано суду першої інстанції та апеляційному суду доказів, які б підтверджували незаконне володіння транспортним засобом ОСОБА_3 , а лист Державної фіскальної служби України Волинська митниця ДФС від 11.01.2019 № К-0124 про те що транспортний засіб реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 було ввезено на митну територію України 03 січня 2018 року громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_10 у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» є неналежним доказом на обґрунтування незаконності володіння та неправомірного користування зазначеним автомобілем ОСОБА_3 , оскільки факт керування автомобілем третьою особою в певний момент часу не спростовує обставин ввезення автомобіля громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_10 для особистих потреб.

Разом з тим, порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування".

Такий правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2019 року в справі № 910/14693/17.

Безпідставними є покликання відповідача в апеляційній скарзі про те, що витрати ОСОБА_1 на поховання в розмірі 11010 грн не підтверджені належним чином, оскільки в матеріалах справи міститься копія заяви з додатками до відповідача про виплату страхового відшкодування, з яких вбачається, що позивачем надано товарний чек, який підтверджує витрати на поховання та нотаріально завірена копія свідоцтва про смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді