Справа № 342/512/18
Провадження № 2/342/30/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 03.03.1989 житловий будинок з приналежними господарськими будівлями, спорудами, розташований по АДРЕСА_1, належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_5. Житлове господарство складається з житлового будинку загальною площею 44,4 м.кв., житловою площею 19,8 м. кв., двох комор, літньої кухні, погрібу, сараю, стайні, двох навісів, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. Ринкова вартість житлового господарства становить 94048 грн. Мати позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання при житті, 6 квітня 2000 року, зробила письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповіла позивачці; заповіт посвідчений секретарем виконкому Виноградської сільської ради Городенківського району, зареєстрований в реєстрі за № 775. У спадковому господарстві на час смерті ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6, 1937 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, 1989 р.н. З метою реалізації свого спадкового права позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5, звернулася до нотаріуса з заявою про оформлення власності на спадкове майно за заповітом, до якого входить будинковолодіння АДРЕСА_1. Нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері в зв'язку з реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору, головою якого була спадкодавець, оскільки кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 року у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: голова ОСОБА_5, 1942 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, 1937 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, 1961 р.н., ОСОБА_1, 1961 р.н., ОСОБА_3, 1986 р.н., ОСОБА_4, 1989 р.н. З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору ніхто не звертався. З часу народження позивачка проживала з спадкодавцем однією сім'єю, завжди приймала участь у веденні господарства та його обслуговуванні, несе витрати по утриманню будинковолодіння у належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Суду пояснила, що спадкодавець була її мамою. Ніхто з членів колгоспного двору не звертався за виділенням частки майна колгоспного двору.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають. Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився повторно із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8336 від 28.11.2017 р. свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 52 за ОСОБА_5, як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 03.03.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989 р.

В житловому будинку в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, що підтверджується копією довідки № 187, виданої 20.02.2018 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

Те, що бувша АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1, стверджується копією довідки № 1076, виданої 29.11.2017 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

За заповітом, посвідченим 06.04.2000 секретарем виконкому Виноградської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 77, ОСОБА_5, жителька с. Виноград Городенківського району, на випадок своєї смерті все належне їй рухоме та нерухоме майно, а також цінні папери, які будуть належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 40295289, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43705059, виданою 26.04.2016 р. приватним нотаріусом Стефурак Н.Я.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 роки в с. Виноград Городенківського району, актовий запис № 16 від 30 жовтня 2015 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 30 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_5, 1942 р.н., на день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1) проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1; разом з нею були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6, 1937 р.н., ОСОБА_4, 1989 р.н., що стверджується копією довідки № 313, виданої 25.04.2016 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. в с. Виноград Городенківського району, актовий запис № 2 від 08 лютого 2016 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 08 лютого 2016 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, є дочкою ОСОБА_8, що стверджується: копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_4, виданого 27 квітня 1961 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради, запис за № 24 від 09 квітня 1961 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5, виданого 29 вересня 1985 р. Виноградською сільською радою, з якого слідує, що після укладення шлюбу 29 вересня 1985 р. дошлюбне прізвище позивачки «ОСОБА_1» змінено на прізвище «ОСОБА_1», запис за № 15 від 29 вересня 1985 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.

Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов'язкову частку в спадщині ОСОБА_5, - судом не встановлено.

Заява позивачки від 26.04.2016 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, наявна в матеріалах спадкової справи № 60/2016 р., копія якої надана суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., свідчить, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після смерті матері.

До складу спадщини ОСОБА_5 входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 22.12.2017 р., зареєстрованих в реєстрі за № 2316, № 2317, вбачається, що ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5, 1942 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, успадкувавши земельні ділянки площами 0,1748 га та 0,7879 га, що розташовані на території Виноградської сільської ради, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 (спадкова справа № 60/2016 р., надана суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я.).

Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. від 23.04.2018 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в житловому будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, посиланням на те, що частка померлої у вищезазначеному житловому будинку конкретно не визначена, а подані ОСОБА_1 документи не підтверджують права власності померлої на частку у спадковому житловому будинку.

З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1964 р., господарські будівлі та споруди - в 1964, 1980, 1990 роках. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 26.04.2018 р. становить 94 048 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 26042018_00282, складеного ФОП ОСОБА_9

Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_5, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1.

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_2.

Місце проживання відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_3.

Місце проживання відповідача ОСОБА_4 - АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складене 07.03.2019 року.

Суддя: Ничик Г. І.