Провадження № 2/756/685/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Яценко Н.О.,

за участі секретаря - Хоменко І.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у жовтні 2017 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 25 000,00 грн у вигляді повної вартості пошкодженого та непридатного для використання рейсмусового станка «DE WALT DW733».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 18 жовтня 2017 року уклав договір оренди з відповідачем ОСОБА_2, за яким позивач передав відповідачу 18 жовтня 2017 року у оренду на строк з 18 по 19 жовтня 2017 року згідно акту приймання-передачі рейсмусовий станок «DE WALT DW733» для користування ним на одну добу до 19 жовтня 2017 року.

Відповідно до договору оренди під час користування рейсмусовим станком відповідач був зобов'язаний використовувати орендоване обладнання за призначенням відповідно до інструкції з експлуатації, забезпечити збереження обладнання під час терміну оренди, утримувати обладнання в справному стані.

Але у порушення вказаних умов договору оренди станка відповідач 18 жовтня 2017 року експлуатував рейсмусовий станок «DE WALT DW733» позивача неналежним чином, заподіяв його пошкодження та приведення у непридатний для подальшої експлуатації стан, а саме: вищерблення леза станка довжиною 1,5 см та глибиною 0,26 см; зрив гвинтів кріплення металевої планки, призначеної для кріплення леза до робочого валу, зрив самої планки з робочого валу станка, зігнення у дугу цієї металевої планки, подряпання цієї металевої планки; відокремлення (зрив) металевої планки та леза від робочого валу станка; деформування корпусу станка.

Враховуючи вартість придбання станка 25 000,00 грн, відповідач заподіяв позивачу матеріальну шкоду на вказану суму.

17 листопада 2017 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва по справі відкрито провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що наведені в позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі, оскільки він взяв в оренду в позивача станок вже в непридатному для використання стані, у зв'язку з чим відразу його повернув.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 779 ЦК України у разі неможливості відновлення переданої у найм речі орендодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач стверджує, що між ним та відповідачем 18 жовтня 2017 року укладено договір оренди №000043151, за яким позивач передав відповідачу 18 жовтня 2017 року у оренду на строк з 18 по 19 жовтня 2017 року згідно акту приймання-передачі рейсмусовий станок «DE WALT DW733» для користування ним на одну добу до 19 жовтня 2017 року. На підтвердження наведених обставин позивач надав суду копії договору оренди, протоколу узгодження ціни та акту передачі обладнання для тимчасового використання (а.с.6-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши надані позивачем докази, суд не може дійти висновку, що саме відповідачем йому була заподіяна шкода та саме в розмірі 25 000,00 грн, що пояснюється наступним.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4, який є найманим працівником позивача, повідомив суду, що договір оренди №000043151 від 18 жовтня 2017 року було дійсно укладено з відповідачем та підписано особисто ОСОБА_4

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з договору оренди №000043151, він укладений між орендодавцем ФОП ОСОБА_3 в особі ОСОБА_3 та орендарем ОСОБА_2 Однак вказаний договір не підписано ОСОБА_3, а як встановлено в судовому засіданні, замість нього підписано ОСОБА_4, тобто особою, що не мала повноважень на укладення та підписання такого договору (а.с.6).

Виходячи зі змісту договору оренди №000043151 від 18 жовтня 2017 року, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, суду не вдається встановити, що предметом оренди є саме рейсмусовий станок «DE WALT DW733» вартістю 25 000,00 грн.

У пункті 1.2 договору вказано, що найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказуються у відповідному Додатку до цього договору, який є невід'ємною частиною договору (а.с.6).

До договору оренди №000043151 позивачем надано додаток до договору №000027275 від 03 червня 2016 року. З найменування вказано додатку встановлено, що він не має відношення до договору оренди №000043151 від 18 жовтня 2017 року, а стосується іншого договору (а.с.7).

До того ж з протоколу узгодження ціни, що міститься в додатку, вбачається, що вартість обладнання рейсмусового станка «DE WALT DW733» становить 12 925,00 грн, а не 25 000,00 грн, як про це стверджує позивач (а.с.7).

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У наданому суду акті про повернення з оренди обладнання від 18 жовтня 2017 року вказано, що орендар ОСОБА_2 достроково повернув орендодавцеві ОСОБА_3 рейсмусовий станок «DE WALT DW733» у пошкодженому та непридатному для подальшого використання стані. Вказаний акт підписаний самим позивачем та його працівниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказані особи, на думку суду, є заінтересованими у цій цивільній справі. Підписів інших осіб акт не містить, окрім підпису відповідача, який зазначив, що станок не був опломбований (а.с.8).

Доводячи суду розмір матеріальної шкоди 25 000,00 грн, позивач надав суду копію витратної накладної №452165516 від 18 вересня 2017 року ФОП Кладова, зі змісту якої вбачається, що вартість рейсмусового станка «DE WALT DW733» становить 25 000,00 грн (а.с.9).

Однак у зазначеній накладній не вказано серійний номер обладнання та дату його виготовлення. У зв'язку з чим суду не вдається його ідентифікувати як обладнання, що є предметом договору оренди №000043151.

Також суду не надано доказів точної вартості рейсмусового станка «DE WALT DW733» саме станом на момент передачі його в оренду з урахуванням фізичного зносу.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суду не вдається встановити, що саме відповідачем завдано матеріальних збитків позивачу та саме на суму 25 000,00 грн.

Таким чином суд вбачає необхідним у задоволенні позову відмовити.

На підставі вищевикладеного та ст. 22, 638, 759, 779, 1166 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2019 року.

Суддя Н.О. Яценко