Справа № 202/793/18
Провадження №2/200/1237/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові, з урахуванням уточнення позовних вимог, посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.07.1993 року, від якого має неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

25.03.2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2017 року визначено постійне місце проживання сина ОСОБА_3 з позивачем за адресою м. Дніпро, Запорізьке шосе, 60/116.

Відповідач є матірю дитини, разом з дитиною не проживає та матеріальної допомоги на розвиток дитини не надає і підстав для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4, визначених судом, немає. Тому позивач просить стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 на свою користь в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. також просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача, визначених на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.20018 року справу передано за територіальною підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за місцем проживання сторін.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2018 року справу прийнято до провадження суддею Шевцової Т.В. за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Єлісєєвою Т.Ю. у звязку з відстороненням судді Шевцової Т.В. та призначено до розгляду по суті.

Позивач 15.02.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи у й ого відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач неодноразово надавала заяви про перенесення розгляду справи, але жодного разу не надала підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.07.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії ІV-КИ №405074 від 10.07.1993 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-КИ №643311 виданого повторно Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.06.2017 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 23.06.2015 року.

25.03.2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2017 року визначено постійне місце проживання сина ОСОБА_3 з позивачем за адресою м. Дніпро, Запорізьке шосе, 60/116. Рішення набрало законної сили 26.12.2017 року.

Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 22.08.2017 року, виданого Управлінням-службою у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпропетровську ради, встановлено, що в квартирі №116 будинку №60 на Запорізькому шосе у місті Дніпрі створені належні умови для проживання, навчання, перебування, розвитку дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони по справі припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства. Відповідач після розірвання шлюбу не надає позивачу належної регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,

батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч.2 ст.3, ст.4, ст.5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Розглядаючи питання про розмір аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст.183,184 СК України, відсутність в матеріалах справи даних щодо наявності на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, та інших обставин, що мають істотне значення, приходить до висновку, що слід визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3000 грн. щомісяця.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягнення аліменти на утримання дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, визначених рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року, немає, оскільки неповнолітня дитина разом з відповідачем не проживає та у відповідача на теперішній час відсутнє право для отримання аліментів на утримання сина ОСОБА_4.

Таким чином, слід припинити стягнення аліментів, стягнутих за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку зі зміною його місця проживання разом із батьком ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., на корить позивача 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 180 - 182, 184 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, /ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, м. Дніпро, вул.Байкальська, 60/62/ на користь ОСОБА_2 ОСОБА_5, /ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 60/116/ аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 16 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць.

Припинити стягнення аліментів, стягнутих за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2015 року, з ОСОБА_3 ОСОБА_5, /ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 60/116/ на користь ОСОБА_2, /ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, м. Дніпро, вул.Байкальська, 60/62/ на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку зі зміною його місця проживання разом із батьком ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, /ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, м. Дніпро, вул.Байкальська, 60/62/ на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, /ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, м. Дніпро, вул.Байкальська, 60/62/ на користь ОСОБА_1, /ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 60/116/ судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Позивачем рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного тексту рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва