Справа № 482/1921/18
Номер провадження 2/482/32/2019
06 березня 2019 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання - Мозгової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -
У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся - ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається в тому числі із земельної ділянки розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, що належала померлій на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 25.12.2009 року та земельної ділянки розміром 0,1846 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, що належала їй на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 25.12.2009 року.
Після смерті бабці вона дізналася, що остання склала заповіти від 05 лютого 2015 року та від 17 жовтня 2016 року. У відповідності до заповіту від 05.02.2015 року ОСОБА_8 заповіла їй земельну ділянку розміром 0,1846 га, яка розташована по АДРЕСА_1, а згідно із заповітом від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_8 заповіла їй житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку; земельну ділянку площею 2,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; та 1/7 частину земельної ділянку площею 11,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Іншу частину земельної ділянки розміром 11,53 га ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_6, двоюрідній сестрі.
При зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав на вище вказані земельні ділянки, приватний нотаріус надав їй роз'яснення у якому вказав, що неможливо видати свідоцтва про право на спадщину на усе спадкове майно, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, тому просить суд про визнання за нею права власності на вказані земельні ділянки.
Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності.
Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялися належним чином, неодноразово, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, відзиву не подали.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, позивач не заперечувала проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися до зали судового засідання.
Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до матеріалів спадкової справи №28/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області у віці 87 років (свідоцтво про смерть НОМЕР_6 видане виконкомом Троїцької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 20.11.2017 р.).
19.04.2018 р. позивач звернулася до виконавчого комітету Троїцької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, що підтверджується копією заяви, що міститься в матеріалах спадкової справи №28/2018.
Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51642471 від 19.04.2018 р., за номером у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа №62307592, номер у нотаріуса 28/2018, місце заведення і зберігання: АДРЕСА_2, приватний нотаріус Філіпенко О.М.
Відповідно до заповіту ОСОБА_8 від 05.02.2015 року ОСОБА_11 було заповідано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1; земельну ділянку, розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1, та земельну ділянку, розміром 0,1846 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1.
Відповідно до заповіту ОСОБА_8 від 17.10.2016 року ОСОБА_12 було заповідано житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку; земельну ділянку площею 2,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Троїцької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області; та 1/7 частку земельної ділянку, площею 11,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Троїцької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Іншу частку земельної ділянки розміром 11,53 га ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_6.
Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_7, виданого 27.05.1978 року встановлено, що батьками позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_13.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_8 виданого відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області від 21.04.2018 року позивач змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_5.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08.2018 року ОСОБА_1 отримала спадщину у вигляді цілого житлового будинку за АДРЕСА_1 з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новоодеською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 07.04.2000 року за реєстр.№2-621.
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2018 року ОСОБА_1 отримала спадщину у вигляді 1/7 частки земельної ділянки, площею 11,5300 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Троїцької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9, виданого Новоодеською райдержадміністрацією Миколаївської області 29.12.2003 року.
При зверненні до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. з заявою про прийняття спадщини у вигляді за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу було роз'яснено, що згідно п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться після подання право встановлювальних документів (оригінали) про належність цього майна спадкодавцеві. Оскільки позивачем було надано копію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд серії НОМЕР_5, виданого 10.02.2010р. та копію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1846 га для ведення особистого селянського господарства серії НОМЕР_4, виданого 10.02.2010р., тобто відсутні право встановлювальні документи на спадкове майно (земельні ділянки) на ім'я спадкодавця, тому запропоновано звернутися до суду для вирішення вказаного питання.
За правилами ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом
Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах.
Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Положеннями ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Згідно ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.
За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини.
При цьому, за правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов'язкової частки є правом, а не обов'язком спадкоємця. У зв'язку з чим такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї
За роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред'явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.
В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).
Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, та неможливістю у зв'язку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України.
Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів.
Відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини, та неможливість їх відновлення призвели до порушення прав ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, яка є онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_8 є спадкоємицею за заповітами щодо належного на момент смерті спадкодавцю майна, до складу якого також входять: земельна ділянка розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 та земельна ділянка розміром 0,1846 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.
Інші спадкоємці, а саме відповідач ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини, в тому числі від обов'язкової частки, що залишилась після смерті його матері ОСОБА_8, відповідно до заяви, що знаходиться в матеріалах спадкової справи №28/2018, відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися.
Позивач звернулася до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі, тобто набула права спадкування майна померлої, але у повній мірі реалізувати своє право на спадщину не може, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір, у розмірі 598 грн. 65 коп. з кожного.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, на земельну ділянку площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, на земельну ділянку площею 0,1846 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 598 грн. 65 коп. з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення складено 06 березня 2019 року.

Суддя О.І.Демінська