Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/869/17
провадження № 2/632/132/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"28" лютого 2019 р. Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Первомайському Харківської області цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між сторонами 20.11.2006 року був укладений договір № б/н. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач порушив умови договору, не виконав їх і не виконує на даний час, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 30.06.2017 року має заборгованість у сумі 117 727 грн. 57 коп., яку позивач і просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати за подання позову до суду.

07 серпня 2017 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі.

28.09.2017 року у справі ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог.

13.12.2018 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 03.01.2019 року задоволена, а саме, заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін і призначенням справи ьдо першого судового засідання на 05.02.2019 року з відкладенням на 28.02.2019 року у звязку з надходженням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Крім того, зазначив, що строк дії платіжної картки відповідача закінчився останнім днем листопада 206 року і саме з цієї дати має почати перебіг строку позовної давності. З позовом же позивач звернувся до суду 21.07.207 року, тобто трирічний строк позовної давності для стягнення заборгованості не сплинув і про його застосування у даному випадку вести мову не можна.

Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково. Так, відповідач не заперечував проти стягнення з нього на користь Банку тіла кредиту в сумі 8564,57 грн., як вказано у розрахунку заборгованості, та не так, як просить позивач у позовній заяві 11805,24 грн. Штрафи не мають бути стягнуті, оскільки це є подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення, за яке вже передбачено стягнення пені. Решту позовних вимог визнав в мжах строків позовної давності для процентів 3 роки, а для пені - 1 рік з врахуванням того факту, що після закінчення строку дії його платіжної картки, а це останній день листопада 2016 року, позивач не мав права нараховувати вказані платежі у світлі останньої правової позиції ОСОБА_2 Верховного ОСОБА_3 від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18. ОСОБА_4, відповідач просив суд застосувати строк позовної давності до сум, які лежать поза його межами, бо у Банку на його поновлення немає поважних причин, та відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

між сторонами 20.11.2006 року був укладений договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх на даний час, допустивши прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 30.06.2017 року за ним числиться заборгованість за вище зазначеним договором загальною сумою 117 727 грн. 57 коп., яка складається з наступного: 11805 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом; 96514 грн. 08 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3325 грн. 98 коп. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 5582 грн. 27 коп. штраф (процентна складова) ( а.с.5-10).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Таким чином, розмір тіла кредиту підлягає стягненню, проте, не у вказаному позивачем розмірі 11805,24 грн., а 8564,57 грн., що відповідає стовбчику 4 розрахунку заборгованості, наданою позивачем (а.с.5-10).

Згідно пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову.

Стосовно стягнення сум штрафів, а саме фіксованої частини 500 грн. та процентної складової 5582,27 грн., суд має зазначити, що відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Кредитним договором передбачено відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня та штраф. ОСОБА_4 за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

ОСОБА_4 неправомірно просить одночасно застосувати подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Пунктом 3.1.1. Правил користування платіжною карткою передбачено, що картка дійсна до останнього календарного дня місяця, зазначеного на лицевій стороні картки.

Матеріали справи свідчать про те, що останній календарний день місяця, зазначеного на лицевій стороні картки є останній день листопада 2016 року, тому строк позовної давності рахується з 01 грудня 2016 року.

Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 26.04.2013 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за договором № б/н від 20.11.2006 року належним чином не виконав. Із розрахунку заборгованості за цим вбачається, що ОСОБА_1 станом на 30.06.2017 року має заборгованість перед банком з відсотків за користування кредитом - 96514 грн. 08 коп.; з нарахованої пені 3325 грн. 98 коп., яку ОСОБА_1 на теперішній час не погасив.

З клопотанням про застосування наслідків спливу строку позовної давності ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції у заяві про перегляд заочного рішення та у відзиві на позов після скасування заочного рішенняґ.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Такий підхід відповідає правовій позиції, яка сформульована палатою Верховного ОСОБА_3 у постанові від 26 вересня 2018 року (справа за № 477/841/16-ц) та від 03 жовтня 2018 року (справа № 233/2056/17).

Матеріали справи свідчать про те, що строк дії перевипущеної кредитної картки закінчився у листопаді 2016 року, разом з чим закінчився і строк кредитування, тому, строк позовної давності необхідно рахувати з 01 грудня 2016 року, а банк звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав, та законних інтересів поштою 21.07.2017 року, тобто в межах строку позовної давності банком щодо стягнення тіла кредиту не пропущено.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору не передбачено нарахування процентів за користування кредитом та інших платежів після закінчення строку дії договору.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики Верховного ОСОБА_3 палата Верховного ОСОБА_3 відступила від висновку Верховного ОСОБА_3 України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який уможливив стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду.

Таким чином, в частині вимог про стягнення з відповідача відсотків та неустойки, нарахованих за кредитним договором, після спливу строку кредитування, який обмежений строком дії картки, слід зазначити, що банк як кредитор позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування що відповідає правовому висновку Верховного ОСОБА_3, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Як вбачається з матеріалів справи строк дії перевипущеної кредитної картки закінчився у листопаді 2016 року, разом з чим закінчився і строк кредитування, тому, починаючи з 01 грудня 2016 року банк не мав права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором. Отже, вимоги позивача в частині стягнення відсотків та пені, нарахованих після 01.12.2016 року задоволенню не підлягають. Не підлягають стягненню суми, нарахованих відсотків до 21.07.2014 року та пені до 21.07.2016 року, оскільки ці суми лежать поза межами строків позовної давності. Стягненню підлягають сума відсотків, нарахованих з 21.07.2014 року по 30.11.2016 року 58854 грн. 33 коп. та сума пені, нарахована за період з 21.07.2016 року по 31.11.2016 року 500 грн. 00 коп.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково і з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8564 грн. 57 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 58854 грн. 33 коп. та за пенею в розмірі 500 грн. 00 коп., всього 67918 грн. 90 коп., а в решті заявлених позовних вимог слід позивачеві у задоволенні відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки із заявлений позовних вимог з ціною позову у 117727 грн. 57 коп. задоволено вимоги у розмірі 67918 грн. 90 коп., що складає 57,69%, то і судовий збір, що підлягає стягненню у 1600 грн. 00 коп. має бути стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 57,69 %, що складає 923 грн. 04 коп.

Керуючись ст. ст. 253, 256-257, 260-261, 263-265, 267, 526, 549, 610-612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 77-81, 128, 141, 247, 259, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.11.2006 року, станом на 30.06.2017 року у сумі 67918 грн. 90 коп. та судовий збір в сумі 923 грн. 04 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківської апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач - АТ КБ «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського,буд.1Д, МФО 305299, код 14360570 на р/р № 3111.

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2019 року.

Суддя: ОСОБА_5