Єдиний унікальний номер 741/1506/18
Провадження № 2/741/212/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 05 березня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Софіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були ОСОБА_4, який помер 4 грудня 2012 року, та ОСОБА_5. Вона (позивач) та відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_4, як за заповітом, так і за законом, спадщину прийняли. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок.

6 листопада 2018 року у порядку, встановленому ЦПК України,ОСОБА_1 подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4

У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають, просили розгляд справи проводити без їх участі.

У судове засідання представник Софіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1, просив розгляд справи проводити без їх участі.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачі визнали позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується копіями довідок виконкому Софіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 108 від 28 вересня 2017 року (а.с. 8) та № 26 від 13 березня 2018 року (а.с. 11).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належало по 1/2 частині житлового будинку № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 за життя не зареєстрував у встановленому порядку право власності на належну йому 1/2 частину зазначеного житлового будинку.

4 грудня 2012 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2006 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким належний йому житловий будинок та присадибну земельну ділянку, які розташовані в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області по вул. Пушкіна, 12, заповів своїм дітям: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується його копією (а.с. 9).

Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23 січня 2019 року (а.с. 54-55), а тому спадкування житлового будинку № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області після смерті ОСОБА_4 здійснюється за цим заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, на їх імя були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 208/2013 до майна померлого ОСОБА_4 (а.с. 38-51).

Таким чином, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 успадкували після смерті ОСОБА_4 по 1/6 частині житлового будинку № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину спадкового житлового будинку у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1271/02-31 від 1 жовтня 2018 року (а.с. 26).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 13-15).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/6 частину житлового будинку № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області, загальною площею 55,7 кв. м, житловою площею 30 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 4 грудня 2012 року.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв