ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1560/18 Номер провадження 22-ц/814/2469/19Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

За участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення збитків

за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» - адвоката Добрині Ярослава Олексійовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Предоляк О.С. без учасників судового процесу,-

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2018 року позивач ТОВ «Автокреди Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просив суд розірвати договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля Mazda 3, 2007 року випуску, укладеного між сторонами, та стягнути з відповідача на користь нього сплачену вартість автомобіля в сумі 127 000 гривень і судові витрати.

Підстави позову вмотивовував тим, що згідно умов договору купівлі-продажу від 19 травня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» придбало у ОСОБА_1 автомобіль Mazda 3, 2007 року випуску, який зареєстровано у державній автомобільній інспекції.

Під час спроби перереєструвати вказаний автомобіль у сервісному центрі, стало відомо, що номер кузова змінений, фрагмент панелі з номером кузова вварено і таким чином замінено номер кузова.

Внаслідок цього, позивач вважає, що відповідач порушив зобов`язання за договором купівлі-продажу.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 128 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення збитків - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 у повернення сплачених витрат на професійну правничу допомогу 4000 гривень.

З даним рішенням не погодився позивач ТОВ «Автокредит Плюс» та в особі свого представника - адвоката Добринь Я.О. подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що суд не взяв до уваги той факт, що згідно умов договору відповідач гарантував, що автомобіль (предмет договору) на момент укладення не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено з іншими особами будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування. Треті особи не мають прав на автомобіль. Правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (п. 6 ст. 203 ЦК України). Згода іншого з подружжя на укладення цього Договору отримана у встановленому законом порядку (п. 1.3 Договору).

Згідно норм чинного законодавства продавець повинен був передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

В свою чергу, факт придбання автомобіля саме у відповідача ОСОБА_1 позивачем доведено беззаперечно.

Також апелянт заперечує проти обґрунтованості суми судових витрат, стягнених з позивача на в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно умов договору купівлі-продажу, заяви про приєднання до договору купівлі-продажу та акту приймання-передання від 19 травня 2014 року відповідач ОСОБА_2 продав, а позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" купив автомобіль Маzda 3, 2007 року випуску (а. с. 8-9, 10, 11 ).

Відповідач сплатив на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 127 000 грн., що стверджується платіжним дорученням №Е5КАХ000F3 від 20.05.2014 року(а. с. 12 ).

Перед продажем, автомобіль був знятий з реєстрації в органах ВРЕР ( а. с. 15)

Згідно наданого позивачем акту приймання-передання продавець -відповідач ОСОБА_1 передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" в особі директора ОСОБА_3 прийняв 19 травня 2014 року товар - автомобіль Маzda 3, 2007 року випуску, вартістю 127 000 грн.(а. с.11 ).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено той факт, що недоліки товару виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Після передачі автомобіля позивач його зареєстрував, здійснив передачу його в лізинг, та протягом 4 років володів цим автомобілем.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна та розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Нормами ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до вимог частини другої статті 678 ЦК у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

При вирішенні питання наявності істотності порушення умов договору враховуються правові висновки висловлені у Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75 цс 13 .

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору купівлі продажу автомобіль був знятий з реєстраційного обліку , а після укладення договору купівлі продажу був перереєстрований в органах ВРЕВ за позивачем у справі.

З пояснень, наданих представником позивача - адвокатом Добринь Я.О. та доказів наявних в матеріалах справи слідує , що дійсно після здійснення договору купівлі продажу автомобіль був перереєстрований за позивачем у справі , а в подальшому переданий іншим особам на підставі договору лізингу, та автомобіль перебував в цих осіб протягом 4 років.

( а. с. 14-17)

Відповідно до п.15 ПКМ України від 7 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів»

Під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби, крім випадків вибракування їх у цілому, підлягають огляду та дослідженню з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документах, визначення їх справжності та проведення перевірки за Єдиним державним реєстром Державтоінспекції та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, встановлення відповідності конструкції і технічного стану транспортних засобів обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України. Огляд проводиться уповноваженими працівниками підрозділів Державтоінспекції за місцем реєстрації транспортних засобів, а дослідження - фахівцями експертної служби МВС або іншими спеціалістами, що мають свідоцтво про право проведення відповідного виду експертних досліджень і внесені до Реєстру атестованих судових експертів. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, уповноважений працівник підрозділу Державтоінспекції робить відповідну відмітку або складає акт технічного огляду. До зазначених документів додається відповідний висновок фахівця.

У відповідності з вимогами ст.ст.12, 81 Цивільно процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу передача автомобіля була посвідчена актом приймання - передання (а.с. 11), у якому сторони засвідчили, що всі ідентифікаційні номери автомобіля звірені й відповідають зазначеним у документах транспортного засобу.

Автомобіль був знятий з обліку за власником відповідачем ОСОБА_1 для реєстрації позивачем у визнаному законом порядку.

З моменту придбання автомобіля ТОВ «Автокредит Плюс» від перебував у оперативному віданні позивача.

Останнім не надано жодних доказів у підтвердження того, що недоліки товару (невідповідність ідентифікаційних номерів кузову) виникли з вини саме відповідача до здійснення договору купівлі продажу.

Жодних доказів про те, що номер кузова змінений на час вчинення даного договору купівлі продажу матеріали справи не містять.

У відповідності з вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача про те, що місцевим судом не враховано, що під час спроби перереєструвати автомобіль, придбаний за оспорюваним договором, в сервісному центрі Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області 19 липня 2018 року виникла підозра про те, що номер кузова змінений; фрагмент панелі з номером кузова нібито вварено не в умовах заводу-виробника і в той же день, 19.07.2018 року, встановлено первинний номер кузова спірного автомобіля та що у зв`язку з виявленими обставинами, які вказують на знищення, підробку або заміну номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, тобто на вчинення правопорушення, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України, Самарським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження і внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000768 від 20.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України, не доводять факту наявності цих обставин на час здійснення договору купівлі продажу( 2014 рік) та передачі автомобіля позивачу у справі.

Заперечення апелянта в тій частині, що суд необґрунтовано вказав на необхідність позасудового врегулювання спірних правовідносин у порядку, визначеному Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» не вказують на необґрунтованість висновків місцевого суду в частині відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту винних дій відповідача (замовчування, приховування істотних характеристик товару) на момент укладення договору купівлі-продажу.

Доводи апелянта в частині необґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, які стягнуті за рішенням суду на користь відповідача, також не знаходять свого підтвердження, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила, або має сплатити у зв`язку з розглядом справи встановлюються судом на підстав поданих сторонами доказів.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідачем надано договір про надання правової допомоги, датований 26 грудня 2018 року, відповідно до п. 1.2 якого адвокат відповідно до узгодженого сторонами доручення надає клієнту правову допомогу, яка підлягає у зборі доказів підготовки відзиву на позовну заяву ТОВ «Автокредит Плюс та представництва інтересів клієнта в Автозаводському районному суді м Кременчука, п. 3 якого визначена винагорода у сумі 4 000 грн.

Суд, при визначенні суми відшкодування має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до долученого акту приймання передачу від 14.03.2019 року зазначено вид правової допомоги, яка отримана клієнтом: надання правової консультації, збирання доказів, підготовка відзиву та подання до суду. Відповідачем долучені квитанції № 75/12-18 про отримання коштів правником.

Розмір сплачених витрат на отримання правової допомоги є обґрунтованим та пропорційним.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували. Висновок місцевого суду про відмову у задоволенні позовних вимог ґрунтується на принципі верховенства права. Рішення суду є законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції дав належну оцінку вказаним обставинам справи. Підстав для переоцінки доказів у справі апеляційним судом не встановлено.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 травня 2019 року.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги компенсації на підлягають.

В ході апеляційного розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про відшкодування судових витрат пов`язаних з апеляційним розглядом справи, складенням відзиву на апеляційну скаргу, розмір яких становить 3000 грн.

Витрати підтверджені належними доказами та підлягають стягненню з позивача (апелянта) у справі.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони. Представник позивача заявляв про необґрунтованість витрат відповідача на понесену правову допомогу.

Суд, при визначенні суми відшкодування має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41Конвенції.Зокрема,згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що послуги з правової допомоги, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, надані відповідачу ОСОБА_1 полягали у складенні відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційний суд приходить до висновку, що розумний та пропорційний розмір вартості витрат на вказаний вид правничої допомоги, з врахуванням тих обставин, що цей відзив частково дублює відзив на позовну заяву, не перевищує 1000 гривень. Акт прийому передачі не містить витраченого адвокатом часу на складання відзиву на апеляційну скаргу, а вартість одного листа відзиву - 500 грн є необґрунтованою( а. с. 115) .

З цих підстав, слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 1000 гривень в рахунок відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» - адвоката Дробині Ярослава Олексійовича - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 травня 2019 року, -залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 1000 гривень в рахунок відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2019 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак