ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7686/18
провадження № 2/753/3527/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" березня 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Крамарчук А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку зворотної вимоги (регресу), суд -
Позивач в особі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку зворотної вимоги (регресу). Мотивуючи свої вимоги тим, що 28 грудня 2016 року о 16 год. 16 хв. на вул. Кільцева дорога в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Вольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, який був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30 травня 2016 року, чинним на час ДТП, власник ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля «МАN», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який перед початком руху не дотримався безпечної дистанції, внаслдіок чого здійснив зіткнення в автомобілем «Вольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, яктй у сволю чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів. В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Вольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому позивачем транспортному засобу внаслідок ДТП, проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого автомобіля - Звіт № 6289 від 29 січня 2017 року відповідно до висновку якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 153 868 грн. 49 коп. та розрахунку понесених витрат на ремонт автомобіля від 03 лютого 2017 року, складеного ТОВ «Порше Інтер Авто» на підставі страхового Акту № 00212279 становить 152 002 грн. 43 коп., яка виплачена за вирахуванням розміру франшизи - 2 634 грн. 67 коп. (154 637 грн. 10 коп. - 2 634 грн. 67 коп. = 152 002 грн. 43 коп.). При цьому, ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу АЕ/8364188 (ліміт відповідальності - 100 000 грн. 00 коп., франшиза - 0), виплатило йому свою частку страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. 00 коп. Вважає, що різниця між фактичними витратами на відновлення автомобіля -152 002 грн. 43 коп. й виплаченим страховим рідшкодуванням - 100 000 грн. 00 коп., становить - 52 002 грн. 43 коп., й має в порядку ст.1194 ЦК України бути стягнута з відповідача, як винуватця ДТП.
В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України)
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України).
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що 28 грудня 2016 року о 16 год. 16 хв. на вул. Кільцева дорога в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Вольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, який був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30 травня 2016 року, чинним на час ДТП, власник ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля «МАN», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який перед початком руху не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення в автомобілем «Вольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, який у сволю чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10-12, 13, 14-15, 16-23, 24, 25-36, 37-39, 40, 41).
В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Вольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.40).
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому позивачем транспортному засобу внаслідок ДТП, проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого автомобіля - Звіт № 6289 від 29 січня 2017 року відповідно до висновку якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 153 868 грн. 49 коп., та розрахунку понесених витрат на ремонт автомобіля від 03 лютого 2017 року, складеного ТОВ «Порше Інтер Авто» на підставі страхового Акту № 00212279 становить 152 002 грн. 43 коп., яка виплачена за вирахуванням розміру франшизи - 2 634 грн. 67 коп. (154 637 грн. 10 коп. - 2 634 грн. 67 коп. = 152 002 грн. 43 коп.).
При цьому, ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу АЕ/8364188 (ліміт відповідальності - 100 000 грн. 00 коп., франшиза - 0), виплатило позивачу свою частку страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. 00 коп. (а.с. 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10-12, 13, 14-15, 16-23, 24, 25-36, 37-39, 40, 41).
Суд вважає, що різниця між фактичними витратами на відновлення автомобіля -152 002 грн. 43 коп. й виплаченим страховим рідшкодуванням - 100 000 грн. 00 коп., становить - 52 002 грн. 43 коп., й має в порядку ст.1194 ЦК України бути стягнута з відповідача, як винуватця ДТП.
Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України).
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.
У зв»язку з проведеною позивачем регламентною виплатою страхувальнику у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у ДТП особи - відповідача.
Так, до страховика, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України.
Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 1 762 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 993, 1194 ЦК України, ст. ст. 98, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір», керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК, суд -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку зворотної вимоги (регресу), - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_4, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», код ЄДРПОУ - 20033533, 52 002 грн. 43 коп. - витрат, пов"язаних із виплатою страхового відшкодування, 1 762 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 53 764 (п»ятдесят три тисячі сімсот шістдесят чотири) грн. 43 (сорок три) коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: Коренюк А.М.