Справа № 222/1470/18
Провадження № 2/222/24/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року Володарський районний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

представники учасників справи:

представник позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття з реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою вказуючи, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок № 25, розташований по вул. Будівельників в с. Темрюк Нікольського району Донецької області. У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який з лютого 2013 року в будинку не проживав та не зявлявся. Фактично відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Наявність реєстрації відповідача в його житловому будинку створює йому проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, оскільки він не може оформити субсидію, чим обєктивно порушуються його права. В звязку з чим просив визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 25 по вул. Будівельників в с. Темрюк Нікольського району Донецької області та примусово зняти його з реєстраційного обліку, шляхом зняття з реєстрації у відповідних органах всім кого це стосується.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 24.09.2018 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для зазначення в позовній заяві реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера і серії паспорта особи позивача, або зазначення про відсутність цих відомостей у позивача, зазначення в позовній заяві відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. за вимогу про зняття відповідача з реєстрації, а також для надання до позовної заяви належним чином засвідчених копій документів, які згідно додатку додаються до неї у тому числі з наданням всіх їх належним чином засвідчених копій для відповідача, та надано позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків.

10.10.2018 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачем було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, згідно якої останній, крім іншого, вніс уточнення до прохальної частини позову, а саме залишив лише одну вимогу та остаточно просив зняти відповідача ОСОБА_3 з реєстрації.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 15.10.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Крім цього, під час розгляду справи по суті, ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 27.12.2018 року витребувано у позивача оригінали письмових доказів, а саме наступних документів: свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.05.2001 року № 36 та квитанції про сплату послуг за електроенергію на 15 аркушах та останньому розяснено, що у разі не надання суду оригіналів зазначених письмових доказів, їх ксерокопії, при вирішенні справи не можуть бути взяті судом до уваги, а у разі не подання доказів витребуваних судом з неповажних причин або без повідомлення причин, суд залежно від того яке значення мають ці докази може залишити позовну заяву без розгляду.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 під час судового розгляду справи позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на задоволенні вимоги про зняття відповідача з реєстрації за адресою: вул. Будівельників, 25 в с. Темрюк Нікольського району Донецької області. Також суду пояснила, що в належному позивачу на праві приватної власності зазначеному житловому будинку він прописав племінника дружини ОСОБА_3 Проте, з лютого 2013 року останній в будинку не мешкає, на даний час фактично проживає в іншому місці в с. Мирний м. Маріуполя. В звязку з тим, що відповідач зареєстрований в належному позивачу будинку, останній позбавлений можливості оформити субсидію щодо сплати комунальних послуг, а також змушений нести додаткові затрати при їх сплаті, а тому вважає, що його право має бути захищене шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстрації за місцем проживання. Після оголошеної перерви в судове засідання представник позивача не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Крім цього, а ні позивач, а ні його представник на вимоги ухвали суду від 27.12.2018 року оригіналів документів, а саме свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.05.2001 року № 36 та квитанцій про сплату послуг за електроенергію на 15 арк. для дослідження суду не надали.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившихся сторін, та закінчив розгляд справи у відсутність незявившегося представника позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до довідки виконкому Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області № 799 від 16.08.2018 року ОСОБА_2 зареєстрований і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та має склад сімї: дружина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, теща - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, племінник дружини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, який зареєстрований, але не мешкає.

ОСОБА_8 обстеження житлово-побутових умов від 16.08.2018 року за № 451 складеного депутатом Темрюцької сільської ради з участю працівника сільської ради, за адресою: с. Темрюк Нікольського району Донецької області, вул. Будівельників, буд. 25, зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, фактично проживають: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_8 ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено позивачем заявлена вимога про зняття відповідача з реєстрації місця проживання.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖУ України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_8 ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (далі Закон № 1382-IV).

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону №1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, підстав на право користування житловим приміщенням.

З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Проте, позивачем не заявлено позовних вимог щодо позбавлення відповідача права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням або виселення, а навпаки позивач від вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в заяві про усунення недоліків позовної заяви відмовився.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів, приймаючи до уваги ту обставину, що позивачем не заявлялись в установленому законом порядку позовні вимоги щодо вирішення питання про право користування відповідачем ОСОБА_3 житловим приміщенням, а тому ним не вірно обрано спосіб захисту свого права, в звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають.

Також суд звертає увагу, що покладення обовязку зняття особи з реєстраційного обліку відноситься до компетенції відповідної юридичної особи, яка не залучена позивачем до участі у справі як відповідач, а суд не наділений повноваженням на власний розсуд залучати до участі у справі відповідачів чи співвідповідачів.

Між тим, розглядаючи справу повно, всебічно та обєктивно, а також даючи оцінку письмовим доказам по справі слід зазначити, що судом не приймаються до уваги надані позивачем: свідоцтво про право власності на житловий будинок від 23.05.2001 року № 36 та квитанції про сплату послуг за електроенергію на 15 аркушах, оскільки зазначені документи надані в копіях, які не засвідчені належним чином у відповідності до ст. 95 ЦПК України, а оригінали зазначених документів на виконання вимог ухвали суду від 27.12.2018 року стороною позивача суду не представлені.

Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позову відмовлено, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 704,80 грн. відшкодуванню на його користь з боку відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-82, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354, 355, пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391, 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття з реєстрації місця проживання - відмовити.

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок відшкодуванню на користь позивача ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_3 не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 11.03.2019 року.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець