Справа № 466/2460/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Назаркевич Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні , в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживачів, зобовязання до вчинення дій, стягнення матеріальної шкоди ,-

в с т а н о в и в :

30.03.2018р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить постановити рішення, яким : визнати дії відповідача по відключенню 13.02.2018р. від електропостачання обєкта споживача за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 44 незаконними і такими, що порушують права позивача, як споживача; визнати протиправними дії відповідача в частині не укладення з ним договору про користування електроенергією за вищевказаною адресою; зобовязати відповідача впродовж трьох календарних днів відновити електропостачання та укласти договір про користування електричною енергією, а також стягнути 26 000 грн. матеріальних збитків.

Зазначає, що 28.05.2013р. він придбав у ПП «Жером» обєкт нерухомого майна у м. Львові по вул. Шевченка, 44, площею 0,048га. Електрична енергія постачалась до приміщення на підставі Договору № 63933, укладеного з попереднім власником , ПП «Жером». Відтак, він одразу звернувся із заявою до ОСОБА_3 «Львівобленерго» про переоформлення договору на його імя. Листом від 20.06.2013р. відповідач повідомив його про неможливість укладення з ним договору про постачання електроенергії , оскільки не розірвано договір з попереднім споживачем. Крім того, відповідач вказав його право на укладення договору на постачання електроенергії не як з фізичною особою, а договору, який регламентує відносини між відповідачем та юридичними особами або ФОП.

Позивач вважає, що в силу п.6, п. 6.18 «Правил користування електричною енергією для населення» (далі ПКЕЕН), обовязок у відповідача припинити постачання електроенергії за договором виникає виключно при одночасному звільненні приміщення попереднім споживачем та остаточному припиненні користування електроенергією. А при зверненні нового споживача із заявою про укладення договору на постачання електроенергії, припинення постачання такої до обєкту не здійснюється.

Не зважаючи на це, 12.02.2018р. працівниками ОСОБА_3 «Львівобленерго» було повністю припинено постачання електроенергії до нежитлових приміщень по вул. Шевченка, 44 в м. Львові, власником яких є він. Підставою відключення був лист ПП «Жером» від 12.06.17р. про зняття з обліку лічильника, оскільки будинок їм не належить. Такі дії з боку ОСОБА_3 «Львівобленерго» , на думку позивача, відбулись з грубими порушеннями існуючих процедур та правил, його прав та законних інтересів. Дії працівників ОСОБА_3 «Львівобленерго» були ним оскаржені голові правління даного підприємства, та у правоохоронні органи. Листом від 12.03.2018р. ОСОБА_3 «Львівобленерго» повідомило його про те, що за результатами перевірки порушень не виявлено. Між тим, Шевченківським ВП ГУНП у Львівській області внесено відомості до ЄРДР за №90000823 про факту скоєння відносно нього кримінальних порушень з боку відповідача, досудове розслідування триває.

21.03.2018р.він дізнався , що договір №63933 з попереднім споживачем ПП «Жером» розірвано, після чого він знову подав заяву про укладення договору на постачання електроенергії та клопотання про відновлення електропостачання. Однак, станом на момент звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_3 «Львівобленерго» так і не уклало з ним договору, електропостачання не надається протягом двох місяців, незважаючи на відсутність у нього заборгованості.

Розрахунок матеріальних збитків позивач обґрунтовує тим, що внаслідок відключення його будинку від електроенергії, він змушений був придбати комплект для автономного електропостачання.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду 11.06.2018р. В процесі підготовчого розгляду відповідачем ОСОБА_3 «Львівобленерго» подано відзив на позовну заяву. Заперечення на позов мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення по вул. Шевченка, 44 у м. Львові. А відтак укладення договору про користування електричною енергією згідно «Правил користування електричною енергією для населення», як це просить позивач, можливе лише, якщо електрична енергія буде постачатись до обєкта споживача, що відноситься до житлового фонду. Безпідставною вважають і вимогу про стягнення з ОСОБА_3 «Львівобленерго» матеріальних збитків, оскільки така не підтверджена жодними доказами. При цьому, згідно ст. 22 ЦК України, жодне право ОСОБА_1 на використання електричної енергії не порушене, договірних відносин щодо постачання електричної енергії з ним не існує, тому позовні вимоги вважають безпідставними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у заяві. Додатково пояснив, що обєкт нерухомого майна по вул. Шевченка, 44 в м. Львові належить йому, як фізичній особі. Відповідач же фактично змушує його до укладення договору на постачання електроенергії як з підприємцем . Між тим, лише частина нежитлових приміщень використовувалась ним та його сином під офісне приміщення та магазин. Більша ж частина площі використовувалась ним для особистого проживання. До моменту відключення енергопостачання, кошти за використану енергію він передавав в ПП»Жером», проте жодних розписок про передачу коштів не брав. Чи вносило кошти вказане підприємство за використану електроенергію відповідачу, йому не відомо. Він є споживачем послуг, відтак просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив, посилаючись на обставини та факти, викладені у відзиві на позов. Крім того зазначив, що з 2013 року ПП»Жером» не вносились кошти за використання електроенергії та не представлялись показники лічильника за адресою нежитлових приміщень м. Львів вул. Шевченка, 44 . На даний час не може бути задоволена вимога позивача щодо укладення договору про користування електроенергією, оскільки з 01.01.19 р. відповідач має право лише на укладення договорів з розподілу електричної енергії.

Підготовче засідання закрито 12.12.2018р. та справу призначено до судового розгляду на 24.01.2019р.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.05.2013р. № 4052705, позивач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення по вул. Шевченка, 44 в м. Львові, площею 43,3 кв. м , що розташоване на земельній ділянці площею 0,048 га із цільовим призначенням : для обслуговування магазину. Даний обєкт нерухомого майна придбаний позивачем у ПП «Жером» на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.2013 року.

Електропостачання до вказаних нежитлових приміщень надавалось на підставі договору про постачання електричної енергії № 63933, укладеного між ВАТ» Львобленерго» та ПП» Жером» 09.11.10 року ( а.с. 82- 91 ). За умовами договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 9, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює платежі згідно з умовами цього Договору.

Строк дії договору до 31.12.10 р. Крім того, сторони узгодили, що договір вважається щоразу продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

17.06.13 р. до ПАТ» Львівобленерго» звернувся ОСОБА_1 ( а.с. 14) , який просив переоформити договір про користування електричною енергією на об»єкті споживача , розташованого за адресою м. Львів вул. Шевченка, 44 у зв»язку із зміною реквізитів споживача. У вказаній заяві не зазначалось, ні про зміну власника , ні про бажання позивача укласти з відповідачем договір про користування електроенергією в порядку, встановленому Правилами користування електричною енергією для населення. Як вбачається із тексту заяви, не було подано ОСОБА_1 і копії документів які б могли свідчити про вказані обставини.

У листі, який було скеровано на адресу позивача відповідачем 20.06.13 року , та на повторне звернення від 18.06.13 р. , відповідно - 25.06.13 року, ПАТ» Львівобленерго» вказало перелік документів, який слід надати для укладення договору.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В процесі розгляду справи суд надавав можливість учасникам надати всі наявні у них письмові докази. Між тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що у період з 18.06.2013 року і до моменту припинення електропостачання до вказаних вище нежитлових приміщень, власником яких є позивач, а саме 13.02.2018 року, він повідомляв відповідача про свої наміри на отримання послуг з електропостачання . Надані в розпорядження суду копії звернень позивача стосуються періоду після припинення енергопостачання належних йому приміщень . Не надано доказів і того, що у період з 18.06.13 р. і до 13.02.18 р. позивач вносив кошти на оплату використаної ним електричної енергії : чи то на рахунок відповідача, чи на рахунок ПП « Жером» . З роздруківки про споживання електроенергії за адресою нежитлових приміщень , розташованих на вул. Шевченка, 44 у м. Львові , долученої представником відповідача до матеріалів справи вбачається, що з липня 2013 року і по даний час плата за використану електроенергію ніким не вносилась і дані про розмір використаної електроенергії ( показники приладу обліку ) не подавались.

Натомість, 12.06.17 р. відповідачем було отримано заяву від ПП»Жером», в якій підприємство просило зняти з обліку прилад обліку за адресою м. Львів вул. Шевченка, 44 , та зазначало про зміну власника з 2013 року.

05.02.18 р. керівнику ПП»Жером» було скеровано повідомлення відповідача про припинення подачі електроенергії на об»єкт за вказаною вище адресою( а.с. 63) . 13.02.18 року електропостачання до вказаний нежитлових приміщень було припинено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не перебував у договірних відносинах з відповідачем, відтак відсутній обов»язок останнього на постачання електричної енергії до нежитлових приміщень, власником яких є позивач, а припинення такого за заявою споживача ПП « Жером» , є правомірним.

Основними положеннями державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18.05.2005 № 80 (із змінами), визначено, що нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду, є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Відносини щодо постачання електричної енергії до обєкта споживача, що не відноситься до житлового фонду, станом на день звернення до суду , регулювались Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), затвердженими Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28.

Ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами на роздрібному ринку електричної енергії.

Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб, крім населення. Для цілей цих Правил, термін «Населення» визначено як - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької та/або незалежної професійної діяльності.

Згідно п. 1.3 Правил, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.4 Правил, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Для укладення Договору заявник має надати енергопостачальнику перелік необхідних документів. При цьому, документи, передбачені підпунктами 2, 3, 4, 10, 11 та 12 пункту 5.4 Правил необхідні у разі укладення відповідного договору щодо об'єктів, які вводяться в експлуатацію вперше.

При цьому, норма підпункту 7 пункту 5.4 ПКЕЕ стосуються лише юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

В даному випадку позивач просить зобовязати укласти договір з ОСОБА_3 «Львівобленерго», згідно Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), затверджених постановою Кабміну від 26.07.1999 р. № 1357.

Пункт 2 ПКЕЕН дає визначення обєкту побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.

Отже, укладення договору про користування електричною енергією згідно ПКЕЕН можливе лише, якщо електрична енергія буде постачатись до обєкта споживача, що відноситься до житлового фонду.

Порушення права на електропостачання можливе лише за умови наявного договору щодо постачання електричної енергії, якого між сторонами не укладено.

Посилання позивача на те, що Шевченківським ВП ГУНП у Львівській області внесено відомості до ЄРДР за №90000823 про факту скоєння відносно нього кримінальних порушень з боку ОСОБА_3 «Львівобленерго» суд не бере до уваги, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В даному випадку досудове розслідування триває, а суду не надано інформації про ухвалення обвинувального вироку відносно винних осіб ОСОБА_3 «Львівобленерго», який набрав законної сили.

Суд приймає до уваги також посилання представника відповідача про те, що з моменту дії Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 1479 від 23.11.18 р., тобто з 01.01.19 р. ПАТ « Львівобленерго» вправі проводити господарську діяльність лише з розподілу електричної енергії та позбавлене права на укладення договорів на постачання такої. Відтак, враховуючи викладене, не може бути задоволена вимога позивача щодо зобов»язання відповідача укласти договір про користування електроенергією.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання незаконними дій відповідача по відключенню 13.02.2018р. від електропостачання обєкта споживача за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 44, визнання протиправними дій відповідача в частині не укладення з позивачем договору про користування електроенергією за вищевказаною адресою, зобовязання відповідача відновити електропостачання та укласти договір про користування електричною енергією є безпідставними.

Вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди також не підлягає до задоволення. Так, згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як зазначено вище, суд прийшов до висновку, що жодне право ОСОБА_1 на використання електричної енергії не порушене, так як у п. 3.1.9. Правил роздрібного ринку електричної енергії зазначено, що споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. Договірних відносин щодо постачання електричної енергії між ОСОБА_3 «Львівоблеиерго» та ОСОБА_1 по вул. Шевченка, 44 у м.Львові не існує. А відтак, право на використання електричної енергії виникає тільки у разі наявності договору, який між сторонами не укладено.

Тому, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживачів, зобовязання до вчинення дій, стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Позивач:ОСОБА_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3 «Львівобленерго» ; юридична адреса м. Львів вул. Шевченка, 1, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_4