Справа № 130/2001/17
Провадження № 22-ц/801/507/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 рокуСправа № 130/2001/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року, постановлене у складі судді Верніка В.М. в приміщенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, повний текст рішення складено 28.12.2018 року,

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 та виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона з моменту народження 22 жовтня 1991 року по теперішній час проживає за адресою АДРЕСА_1, але деякий час була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4, однак вказане приміщення не придатне для проживання, оскільки не забезпечене центральним опаленням, каналізацією та світлом, стіни дерев'яні. Фактичне місце її проживання є квартира за адресою АДРЕСА_1, де 1/15 частина цієї квартири належить її матері ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а також ОСОБА_5 згідно заповіту її батька ОСОБА_6 належить 1/3 частина вказаної квартири, право на яку не оформлене. Факт її проживання в спірній квартирі підтверджується довідкою № 22 від 16 лютого 2017 року виданою ОСОБА_6, а також актом від 17 лютого 2017 року, складеним КП «Жмеринкакомунсервіс».

На підставі вище викладеного, позивач просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 з 22 жовтня 1991 року по теперішній час у квартирі, за адресою АДРЕСА_1. Зобов'язати виконавчий комітет Жмеринської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 січня 2018 року, на підставі заяви представника позивача адвоката Семенюка І.В. про зменшення позовних вимог, закрито провадження в частині позовних вимог про зобов'язання виконавчого комітету Жмеринської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1..

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 та Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту постійного проживання у квартирі за адресою АДРЕСА_1 з 1991 року до теперішнього часу, оскільки встановлено, що її проживання у вказаному житловому приміщенні мало періодичний характер, відповідна тривалість цих періодів належно не визначена суб'єктом звернення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вказуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального прав.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково дійшов до висновку, про те, що вона проживала у квартирі АДРЕСА_4, оскільки вказана квартира не відповідає умовам придатним для життя, а саме відсутнє опалення, водопостачання, газ, каналізація.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів не надходив.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно ч.2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року цим вимогам не відповідає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналогічні положення містилися у частині першій та другій статті 256 ЦПК України (у редакції закону, яка була чинною на момент подання заяви).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб'єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, містився у частині першій та другій статті 256 ЦПК України (у редакції закону, яка була чинною на момент подання заяви) та зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Як вбачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_3 просила встановити факт її постійного проживання з 22 жовтня 1991 року по теперішній час у квартирі, за адресою АДРЕСА_1 та зобов'язати виконавчий комітет Жмеринської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с.3-5)

При цьому слід зазначити, що метою встановлення вказаного факту ОСОБА_3 у позовній заяві визначила право реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

По справі встановлено, що згідно із договором дарування від 02 листопада 2017 року ОСОБА_3 отримала у приватну власність 1/15 частку квартири АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.110-111).

03 листопада 2017 року ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною відміткою у її паспорті громадянина України (Т. 1 а.с. 112 зворот).

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про мету встановлення цього факту.

Пунктом 1 частини 1 статті 258 ЦПК України (у редакції закону, яка була чинною на момент подання заяви)передбачалось, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Аналогічна вимога закріплена у п.1 ч. 1 ст. 318 чинного ЦПК України.

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення може бути предметом судового розгляду в позовному провадженні лише за умови визначення мети встановлення цього факту та наявності предмета спору.

З матеріалів справи слідує, що сторони вирішили спір про право реєстрації місця проживання позивача в позасудовий спосіб, а іншої мети встановлення факту, ОСОБА_3 не зазначала та підставу позову позивач не змінювала.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що заява про всиновлення факту, що має юридичне значення без зазначення мети встановлення цього факту не може бути предметом судового розгляду, оскільки між сторонами відсутній предмет спору.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В силу ч. 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом

Головуючий В.В. Оніщук