Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 469/1454/16-ц

провадження № 61-22439св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Крата В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ТІС-Зерно»,

представник відповідача - Нгуєн Анастасія Зунівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС-Зерно» на постанову апеляційного суду Миколаївської області в складі колегії суддів: Шаманської Н. О., Данилової О. О., Лівінського І. В. від 22 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС-Зерно» (далі - ТОВ «ТІС-Зерно»), посилаючись на те, що з 27 січня 2011 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 30 червня 2016 року її звільнено з роботи за статтею 38 КЗпП України. При звільненні, з вини відповідача їй не було видано трудову книжку. Посилаючись на викладене а також на те, що у зв'язку із відсутністю трудової книжки вона не може працевлаштуватися, забезпечити себе коштами, втрачає кваліфікацію та має напружені відносини в сім'ї, через що погіршився стан її здоров'я, чим їй завдано моральної шкоди, позивач просила зобов'язати видати їй дублікат трудової книжки з відновленими записами про її трудову діяльність, стягнути середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки та у рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на її користь 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові виходив із недоведеності наявності вини відповідача у затримці видачі позивачу її трудової книжки, як підстави, для застосування наслідків, передбачених положеннями частини п'ятої статті 235 КЗпП України, оскільки позивачем не надано достатніх і належних доказів у підтвердження того, що затримка у видачі її трудової книжки сталася з вини відповідача.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 2 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ТОВ «ТІС-Зерно» на користь ОСОБА_1 58 837,55 грн середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки з подальшим відрахуванням з зазначеної суми обов'язкових платежів та 3 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що дублікат трудової книжки в період з 30 червня 2016 року по 31 березня 2017 року не був вручений позивачу саме з вини відповідача, а тому відповідно до частини п'ятої статті 235 КЗпП України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за вищезазначений період у сумі 58 837,55 грн з подальшим відрахуванням обов'язкових платежів. Також апеляційний суд вважав, що порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих в'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, відповідно до положень статті 237-1 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду, ТОВ «ТІС-Зерно» просить скасувати постанову апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі і витребувано цивільну справу № 469/1454/16-ц з Березанського районного суду Миколаївської області.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ТІС-Зерно» про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що несвоєчасність видачі трудової книжки безпосередньо пов'язана із зловживанням позивачем наданими йому законом правами, у зв'язку із чим, правових підстав для застосування до спірних правовідносин статті 235 КЗпП України не має. Судом апеляційної інстанції не надано жодного правового висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки позивач дізналася про факт невидачі трудової книжки в день її звільнення - 30 червня 2016 року, а з указаним позовом звернулась до суду 24 листопада 2016 року, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду з указаними вимогами.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на вищевказану касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2018 року залишити без змін. Зазначає, що у зв'язку із застосуванням нею заходів досудового врегулювання спору нею не був пропущений тримісячний строк на звернення до суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_1 на підставі наказу № 15-к від 27 січня 2011 року працювала на посаді техніка-лаборанта 2 категорії (змінний) ТОВ «ТІС-Зерно», звільнена з посади 30 червня 2016 року наказом № Z-00000015 від 29 червня 2016 року на підставі статті 38 КЗпП України за ініціативою працівника.

Оскільки ОСОБА_1 в день звільнення була відсутня на роботі, копія наказу про її звільнення в порядку вимог частини другої статті 47 КЗпП України їй не вручалась, трудова книжка в цей день отримана не була.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Обов'язок видати працівнику у день звільнення копію наказу про звільнення та трудову книжку покладено на власника або уповноважений ним орган, і саме з цього часу у працівника починається перебіг строку на звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58 у разі відсутності працівника на роботі в день звільнення власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Указаних норм відповідачем при звільненні позивача не було дотримано.

Частиною п'ятою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення йому копії наказу про звільнення або з дня видачі йому трудової книжки.

Установивши, що відповідач у день звільнення позивача не видав копію наказу про звільнення та трудову книжку у зв'язку з відсутністю працівника на роботі, та не довів направлення позивачу трудової книжки після звільнення, трудова книжка була направлена позивачу вже після звернення до суду за захистом порушеного права та отримана працівником 11 грудня 2017 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та стягнув середній заробіток в сумі 58 837,55 грн на підставі частини п'ятої статті 235 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду, передбачених статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 травня 2018 року було зупинено виконання постанови апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2018 року, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС-Зерно» залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Крат
В. М. Коротун
В. П. Курило