ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/384/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання - Шевчук Ю.Г.,

за участю: представника апелянта - Заболотного А.М.,

представника позивача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/13910/16-ц за апеляційною скаргою дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року (суддя Мазурок О.В.) у справі за позовом ОСОБА_6 до дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У травні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом та просив визнати протиправним і скасувати наказ ДП «Хмельницький облавтодор» про звільнення ОСОБА_6 від 08 червня 2016 року, поновити ОСОБА_6 на посаді начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг і безпеки руху в ДП «Хмельницький облавтодор» з 08 червня 2016 року, стягнути з дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_6 10000 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 зазначив, що працював на посаді начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг і безпеки руху в ДП «Хмельницький облавтодор». 19 лютого 2016 року відповідно до наказу №23-В його було відряджено строком на один день до Сатанівського ДЕД у смт.Сатанів Городоцького району Хмельницької області, що підтверджується посвідченням про відрядження від 19 лютого 2016 року №23-В та доповідною про результати обстеження автомобільних робіт. Наказом від 22 лютого 2016 року №11 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності було відсутність на виробничій нараді, що відбулась 19 лютого 2016 року о 15год.30хв. Однак, під час проведення вказаної виробничої наради він не міг бути на ній присутній, оскільки не прибув з місця свого відрядження до постійного місця роботи. Окрім цього, його не було належним чином повідомлено про проведення виробничої наради та про обов'язкову присутність на ній, незважаючи на перебування у відрядженні. У зв'язку з вказаними обставинами він звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про скасування наказу про оголошення догани №11 від 22 лютого 2016 року. З наказом про звільнення із займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків без поважних причин його було ознайомлено 08 червня 2016 року. Підставою для звільнення стали оскаржуваний наказ про оголошення догани від 22 лютого 2016 року №11 та акт про вчинення проступку. Зазначає, що звільнення відбулось після спливу місячного строку з дня одержання роботодавцем згоди профспілкової організації на його звільнення. Вважає, що його звільнення проведено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема не дотримано вимоги ст.43 КЗпП України. У зв'язку з протиправними діями ДП «Хмельницький облавтодор» йому було завдано моральної шкоди, розмір якої оцінює у сумі 10000грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ДП «Хмельницький облавтодор» про звільнення ОСОБА_6 від 08 червня 2016 року. Поновлено ОСОБА_6 на посаді начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг і безпеки руху в ДП «Хмельницький облавтодор» з 08 червня 2016 року. Стягнуто з дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_6 3000грн. моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що представником відповідача не доведено наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, а саме, наявності ознак систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, факту невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на позивача трудовим договором, що свідчить про одиничний випадок порушення трудової дисципліни. Крім того, ДП «Хмельницький облавтодор» не надано доказів того, що ОСОБА_6 був присутній на засіданні первинної профспілкової організації ДП «Хмельницький облавтодор» 21.03.2016 року та 30.05.2016 року або подав письмову заяву про розгляд без його участі подання директора про звільнення, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач був повідомлений про дату та час засідання первинної профспілкової організації.

В апеляційній скарзі дочірнє підприємство «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Представник апелянта зазначив, що 22 лютого 2016 року ОСОБА_6 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Також, 18.03.2016 року позивачем не було виконано наданого йому директором підприємства доручення, що являється невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. Тобто, позивачем повторно допущено порушення трудової дисципліни, що має систематичний характер, тому звільнення на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП є законним та проведеним з дотриманням чинного законодавства. Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 було порушено трудову дисципліну повторно, після накладення на нього дисциплінарного стягнення, в даному випадку має місце систематичність порушення трудової дисципліни, а отже, судом неправильно застосовано норми матеріального права. Якщо суд першої інстанції дійшов висновків, що засідання первинної профспілкової організації не відбулось, то на підставі ч.3 ст.43 КЗпП України повинен був зупинити провадження у справі та запитати згоду виборного органу первинної профспілкової організації і після цього розглянути спір по суті.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_5вказує, що жодних доручень на надання вихідних даних для оформлення тендерної пропозиції ОСОБА_6 не надавалося та не могло надаватися, оскільки він тривалий час перебував на лікарняному та надання вихідних даних для оформлення тендерних пропозицій не входило до кола його посадових обов'язків відповідно до посадової інструкції, що наявна в матеріалах справи. Як вбачається з матеріалів справи, єдиним письмовим доказом вчинення ОСОБА_6 дисциплінарного проступку є акт про відмову від надання пояснень від 18 березня 2016 року. З вказаного акту неможливо зробити висновок про те, яке саме порушення трудової дисципліни допустив ОСОБА_6, невиконання яких саме пунктів посадової інструкції ставиться йому у вину, коли та за яких обставин мало місце порушення трудової дисципліни. З огляду на викладене, вважає, що відповідачем не надано суду доказів того, в чому саме полягало невиконання позивачем посадових обов'язків, а отже відсутній належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання позивачем трудових обов'язків. Також, судом першої інстанції не було допущено порушення ч. 9 ст. 43 КЗпП України.

Представник апелянта дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»- Заболотний А.М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_5, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні. Вважає, що позивача було звільнено після спливу місячного строку з дня одержання роботодавцем згоди профспілкової організації, не повідомлено про засідання профспілкового комітету, на якому вирішувалося питання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_6, та не доведено наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, а саме, наявності ознак систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, факту невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на позивача трудовим договором, що свідчить про одиничний випадок порушення трудової дисципліни. Тому, суд першої інстанції правильно врахував допущені порушення законодавства та обґрунтовано поновив позивача на роботі, стягнувши моральну шкоду, спричинену незаконним звільненням.

Позивач ОСОБА_6,повідомлений належним чином про дату, час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_6 з 01.12.2013 року працював на посаді начальника відділу з ремонтів та експлуатаційного утримання автомобільних доріг і безпеки дорожнього руху ДП «Хмельницький облавтодор».

Згідно з наказом ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» від 22 лютого 2016 року №11 за невиконання розпорядження директора ДП «Хмельницький облавтодор» оголошено догану начальнику відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг і безпеки дорожнього руху ОСОБА_6, оскільки останній був відсутній на виробничій нараді, що відбулася 19 лютого 2016 року о 15.30 год. Підстава: акт про відмову від надання письмових пояснень від 22 лютого 2016 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.03.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03.05.2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 про скасування наказу №11 від 22.02.2016 року про оголошення догани.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Директором ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 17.03.2016 року на нараді ОСОБА_6 було поставлено завдання щодо підготовки вихідних даних (транспортна схема постачання матеріалів на об'єкт виконання робіт та на АБЗ, перелік механізмів, які будуть задіяні і з яких філій, які матеріали потрібно і їх орієнтовна кількість для виконання робіт) для забезпечення можливості підготувати тендерну пропозицію для участі в тендері на закупівлю робіт і послуг по ремонту доріг. При цьому, строк виконання завдання було встановлено один робочий день. Наступного робочого дня, 18.03.2016 року, ОСОБА_6 поставлені завдання не виконав.

Вказані обставини підтверджуються протоколом виробничої наради ДП «Хмельницький облавтодор» та показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, допитаними у судовому засіданні.

За приписами статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до частини другої статті 140 КЗпП України щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно із частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Із системного аналізу наведених норм права вбачається, що порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов'язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов'язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку апарату управління ДП «Хмельницький облавтодор», затвердженими протоколом зборів трудового колективу №1 від 02 лютого 2004 року, передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, дотримуватись дисципліни праці, своєчасно і точно виконувати розпорядження керівництва, а також обов'язки (функції), визначені посадовими інструкціями (пункт 3).

Відповідно до пунктів 2.12, 2.14, 2.17, 2.21 посадової інструкції начальника відділу з ремонту і експлуатаційного утримання доріг та безпеки дорожнього руху ДП «Хмельницький облавтодор» до обов'язків ОСОБА_6 входило, зокрема: підготовка проектів наказів та розпоряджень з питань відділу; підготовка інформації і довідок по питанням ремонту та експлуатаційному утриманню доріг; збір і надання інформації керівництву ДП; виконання доручень керівництва ДП і заступника директора з експлуатаційного утримання автомобільних доріг.

Тому, виконання ОСОБА_6 поставленого директором підприємства завдання входило до обов'язків позивача.

Відповідно до вимог статті 149 КЗпП України директором ДП «Хмельницький облавтодор» ОСОБА_7 в присутності заступника директора з ремонтів та експлуатаційного утримання автомобільних доріг ДП «Хмельницький облавтодор» Гурманом В.В., начальника відділу МТЗ Білик О.О., головного механіка-енергетика Похитуна І.М., начальника юридичного відділу ОСОБА_8 було запропоновано начальнику відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг та безпеки дорожнього руху ДП «Хмельницький облавтодор» ОСОБА_6 надати письмові пояснення щодо причин невиконання доручення директора підприємства щодо надання вихідних даних для оформлення тендерної пропозиції для участі в торгах Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області. Однак, ОСОБА_6 відмовився надати письмові пояснення, про що був складений відповідний акт від 18 березня 2016 року.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудових обов'язків підтверджений представленими суду доказами.

Отже, суд апеляційної інстанції виходить з того, що при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з приводу невиконання доручення директора, не може бути підставою для визнання наказу про звільнення позивача незаконним. Разом з тим, вказані вимоги закону були дотримані відповідачем при звільненні позивача, зокрема, відповідач вимагав від позивача письмових пояснень, проте останній пояснень не надав.

Оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів, приходить до висновку, що ОСОБА_6 зобов'язаний забезпечувати підготовку інформації і довідок по питанням ремонту та експлуатаційному утриманню доріг; збір і надання інформації керівництву підприємства, повноту відповідальності за якість та своєчасне виконання покладених на відділ обов'язків та завдань, та при цьому виконувати доручення керівництва.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Працівник може бути звільнений з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (стаття 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність у сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків повинно бути систематичним.

Систематичним невиконанням обов'язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов'язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Оцінивши подані сторонами докази, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6, будучи згідно з посадовою інструкцією зобов'язаним забезпечувати підготовку інформації і довідок по питанням ремонту та експлуатаційному утриманню доріг; збір і надання інформації керівництву підприємства, повноту відповідальності за якість та своєчасне виконання покладених на відділ обов'язків та завдань, та при цьому виконувати доручення керівництва, свої обов'язки належним чином не виконував і у встановлений строк доручення директора ДП «Хмельницький облавтодор» про надання вихідних даних для оформлення тендерної пропозиції для участі в торгах Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області не виконав. Оскільки у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 посадових обов'язків до нього уже застосовувалося дисциплінарне стягнення - догана, що свідчить про систематичне невиконання ним своїх обов'язків, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого вони внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Аналогічні положення передбачені ч. ч. 1-2 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

На засіданні первинної профспілкової організації ДП «Хмельницький облавтодор» надано згоду на звільнення з роботи ОСОБА_6 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, що підтверджується протоколом №3 від 21.03.2016 року.

З протоколу засідання профкому ДП «Хмельницький облавтодор» від 21.03.2016 року вбачається, що на засіданні був присутній також запрошений начальник відділу з ремонтів та утримання автомобільних доріг і безпеки дорожнього руху ОСОБА_6

Відповідно до довідки, виданої головою профкому Похитун І.М., 21.03.2016 року на засіданні профкому розглядалося подання директора ДП «Хмельницький облавтодор» про звільнення з посади ОСОБА_6 за п.3 ст.40 КЗпП України. На засіданні профкому був присутній ОСОБА_6, який відмовився надати пояснення відносно невиконання розпоряджень директора ДП «Хмельницький облавтодор».

Позивач був непрацездатним за загальним захворюванням з 02.03.2016 року по 04.03.2016 року, з 09.03.2016 року по 16.03.2016 року, з 21.03.2016 року по 29.03.2016 року, з 30.03.2016 року по 11.04.2016 року, з 12.04.2016 року по 15.04.2016 року, з 18.04.2016 року по 25.04.2016 року, з 26.04.2016 року по 11.05.2016 року, що підтверджується листками непрацездатності.

Оскільки звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається в період тимчасової непрацездатності (ст.40 КЗпП України), протягом зазначеного періоду позивач звільнений не був.

У зв'язку з цим, 30.05.2016 року було проведено засідання первинної профспілкової організації ДП «Хмельницький облавтодор», на якому підтверджено дію рішення профкому, яке зазначено у протоколі №3 від 21.03.2016 року, та надано повторну згоду на звільнення з роботи ОСОБА_6 за п.3 ст.40 КЗпП України.

На підставі вищевикладеного, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_6 від 08 червня 2016 року, поновлення його на посаді начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг і безпеки руху в ДП «Хмельницький облавтодор».

Оскільки відсутні підстави для поновлення позивача на роботі, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Вказані обставини суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вказані обставини суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У зв'язку з цим, судовий збір у сумі 2479грн.50коп., за подання апеляційної скарги, сплачений ДП «Хмельницький облавтодор», що підтверджується платіжним дорученням №6966 від 28 грудня 2018 року, слід компенсувати апелянту за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6 до дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Судовий збір у сумі 2479грн.50коп. (платіжне доручення №6966 від 28 грудня 2018 року), сплачений за подання апеляційної скарги дочірнім підприємством «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (, місцезнаходження за адресою: вул. Свободи, 77, м. Хмельницький), компенсувати за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Л.М. Грох

А.М. Костенко