Справа № 482/1961/17
Номер провадження 2/482/97/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Баранкевич В.О.,

секретарів судових засідань - Андрусенко В.А., Шведової Я.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та інфляційних витрат, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та інфляційних витрат.

Свої позовні вимоги, які неодноразово були збільшені, позивач обґрунтовує тим, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 квітня 2016 року, було частково задоволено її позовні вимоги до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, судом було стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 борг за нотаріально посвідченим договором позики ВРХ №022148 від 05.09.2012 року в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, суму інфляції за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 63873,60 (шістдесят три тисячі вісімсот сімдесят три грн. 60 коп.) гривень, 3% річних від простроченої суми в розмірі 7338,08 ( сім тисяч триста тридцять вісім грн. 08 коп.) гривень, а всього стягнуто борг у розмірі 151211,68 ( сто п`ятдесят одну тисячу двісті одинадцять грн. 68 коп.) гривень та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 1512,12 гривень.

31.07.2018 р. державним виконавцем Новоодеського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову ВП № 53449072 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 49, с. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2016 р. та виданого на підставі нього виконавчого листа № 482/100/16-ц.

З моменту прийняття судом рішення і по дату повного розрахунку - 24.07.2018 р., боржник ухилявся від виконання боргових зобов`язань.

За такого, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь :

- суму боргу на підставі договору позики грошових коштів серії ВРХ № 022148, завіреного приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1291 за період з 07.01.2016 року по 01.07.2018 року у вигляді інфляційних втрат в розмірі 50 353 грн. 49 коп.,

- 3% річних за період з 07.01.2016 року по 24.07.2018 року, що складає 11 558 грн. 37 коп.,

- суму відсотків за безпідставне збереження грошей за період з 07.01.2016 р. по 24.07.2018 р. в розмірі 60419,82 грн.,

- всі судові витрати відповідно до наданих квитанцій.

Ухвалою суду від 06.05.2019 року, до участі в справі було залучено правонаступника відповідача ОСОБА_3 його правонаступника - ОСОБА_2 .

Позивач в судовому засіданні просила про задоволення збільшеного позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та в клопотаннях про збільшення позовних вимог.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 , який був залучений до участі в справі ухвалою суду 06.05.2019 року в якості правонаступника відповідача ОСОБА_3 , та його представник не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялися належним чином, натомість було подано відзива на позов, згідно якого, представник відповідача з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити позивачу повністю в задоволенні їх позовних вимог.

Позивачем було надано заперечення на відзив відповідача ОСОБА_2 на позов, з гідно якого позивач, з підстав, викладених у запереченні на відзив, просила про задоволення її позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 квітня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за нотаріально посвідченим договором позики ВРХ №022148 від 05.09.2012 року в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, стягнуто суму інфляції за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 63873,60 (шістдесят три тисячі вісімсот сімдесят три грн. 60 коп.) гривень, стягнуто 3% річних від простроченої суми в розмірі 7338,08 ( сім тисяч триста тридцять вісім грн. 08 коп.) гривень, а всього стягнуто борг у розмірі 151211,68 ( сто п`ятдесят одну тисячу двісті одинадцять грн. 68 коп.) гривень.

Також було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 1512,12 гривень.

В задоволені іншої частини розміру заявленого позову позивачу відмовлено.

Ухвалою суду від 15.09.2017 року, у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду по справі № 482/100/16-ц від 01.04.2016 р., ухваленого за результатами розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 30.10.2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2018 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2016 р. та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 30.10.2017 року залишено без змін.

21.02.2017 року на підставі виконавчого листа № 482/100/16-ц, виданого на підставі рішення суду від 01.04.2016 року, державним виконавцем Новоодеського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області було винесено постанову ВП № 53449072 про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу за нотаріально посвідченим договором позики в сумі 80000,00 грн., суми інфляції за прострочення зобов`язання в розмірі 63873,60 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 7338,08 грн., а всього стягнути борг у розмірі 151211,68 грн. та судовий збір у сумі 1512,12 грн., що підтверджено вказаною постановою державного виконавця від 21.02.2017 р.

31.07.2018 року державним виконавцем Новоодеського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову ВП № 53449072 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 49, с. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням ОСОБА_3 , 24.07.2018 року, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2016 р. та виданого на підставі нього виконавчого листа № 482/100/16-ц., що підтверджено вказаною копією постанови державного виконавця від 31.07.2018 р. та копією квитанцій №№ 20, 21 від 24.07.2018 р. про повне виконання ОСОБА_3 рішення суду від 01.04.2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та іншими дослідженими матеріалами справи.

Спадкоємцем всіх прав і обов`язків ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, є ОСОБА_2 , що підтверджено матеріалами спадкової справи № 104/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . та іншими дослідженими матеріалами справи.

Ухвалою суду від 06.05.2019 року, до участі в справі було залучено правонаступника відповідача ОСОБА_3 його правонаступника - ОСОБА_2 .

За правилами ст.ст. 2,12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

Відповідно до договору позики від 05.09.2012 року, розмір боргу встановлено в розмірі 80000,00 грн.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2016 року встановлено, що заборгованість за договором позики в розмірі 80000,00 грн. нарахована станом на 26.01.2016 року.

Фактичне повне виконання рішення суду ОСОБА_3 вчинено 24.07.2018 року, що підтверджено матеріалами справи та визнано позивачем.

Відповідно, в зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 рішення суду з моменту його винесення по дату повного розрахунку, 3% річних розраховуються з урахуванням боргу станом на 26 січня 2016 року і, підрахунок розпочинається з наступного дня - з 27.01.2016 року по 24.07.2018 року (дату повного виконання рішення суду) , що становитиме 5976,99 грн. (80 000,00 гривень боргу, помноженого на кількість днів прострочення - 909 днів, помноженого на 3%, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Тобто, 80000,00 гривень х 909 днів х 3 : 100 : 365 = 5976,99 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

В частині позивних вимог про стягнення нарахованого позивачем встановленого індексу інфляції за період з 07.01.2016 року по 01.07.2018 року в розмірі 50 353 грн. 49 коп., суд приходить до наступного.

Як вже зазначалося, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач просить суд стягнути 50353,49 гривень інфляційних втрат за період з 07.01.2016 року по 01.07.2018 року.

Інфляційні втрати є способом захисту майнових прав і інтересів кредитора, що полягає у відшкодуванні йому матеріальних втрат від знецінення коштів у результаті інфляційних процесів, і гарантують отримання компенсації від боржника за використання утримуваних ним грошових коштів за весь час прострочення в їх сплаті.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Інфляційні втрати розраховуються за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

Збитки від інфляції = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Як вже було зазначено вище, індекс інфляції за позовом ОСОБА_1 потрібно розраховувати за період з лютого 2016 року по липень 2018 року ( з наступного дня з дня вирахування заборгованості, встановленої рішенням суду - з 27.01.2016 року по 24.07.2018 року (дату повного виконання рішення суду).

Сума заборгованості за договором від 05.09.2012 року становила 80000,00 гривень.

Строк виконання позичальником взятих на себе зобов`язань з повернення позики був визначений у договорі датою 05 січня 2013 року (п.1 договору), який рішенням суду від 01.04.2016 року, був поновлений позивачу ОСОБА_1 .

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 квітня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за нотаріально посвідченим договором позики ВРХ № 022148 від 05.09.2012 року в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, стягнуто суму інфляції за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 63873,60 (шістдесят три тисячі вісімсот сімдесят три грн. 60 коп.) гривень, стягнуто 3% річних від простроченої суми в розмірі 7338,08 ( сім тисяч триста тридцять вісім грн. 08 коп.) гривень, а всього стягнуто борг у розмірі 151211,68 ( сто п`ятдесят одну тисячу двісті одинадцять грн. 68 коп.) гривень, з січня 2013 року по січень 2016 року включно.

Тобто, розрахунок інфляційних втрат за період з лютого 2016 року по липень 2018 року включно становитиме 24960 грн. (80000,00 грн. ( сума боргу) * 131,2% (середній індекс інфляції за вказаний період) : 80000,00 грн. (сума боргу).

Стосовно заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача суму процентів за безпідставне збереження грошей за період з 07.01.2016 р. по 24.07.2018 р. в розмірі 60419,82 грн., суд зазначає про наступне.

Договір позики від 05.09.2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є безвідсотковим ( п.2 Договору).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела належними та допустимими доказами наявність безпідставного збереження грошей за період з 07.01.2016 р. по 24.07.2018 р. відповідачем в розмірі 60419,82 грн., внаслідок чого вимога ОСОБА_5 в частині стягнення відсотків за безпідставне збереження грошей за період з 07.01.2016 р. по 24.07.2018 р. в розмірі 60419,82 грн.,. не підлягає задоволенню, оскільки є не доведеною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а сума боргу відповідача перед позивачем з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних становить 30 936 грн. 99 коп. ( інфляційні втрати в розмірі 24 960 грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 5 976 грн. 99 коп.).

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн. + 1223,32 грн. (під час подачі клопотання про збільшення позовних вимог), а всього - 1223,32 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За такого, з відповідача слід стягнути на користь позивача 309 грн. 37 коп. судових витрат по оплаті судового збору .

Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та інфляційних витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 24 960 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 5 976 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн. 99 коп., а всього 30 936 (тридцять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 309 (триста дев`ять) грн. 37 коп.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми відсотків за неправомірне зберігання та користування коштами в розмірі 60 419 грн. 82 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення було складено 21.12.2019 р.

Головуючий: Баранкевич В.О