ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6185/19 Справа № 201/2862/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання протиправним розгляду акта-претензії у зв`язку з відсутністю обґрунтованої відмови, визнання порушення права на інформацію про комунальні послуги, стягнення переплати і відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

11.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до КП «Жилсервіс-2» ДМР про визнання протиправним розгляду акта-претензії у зв`язку з відсутністю обґрунтованої відмови, визнання порушення права на інформацію про комунальні послуги, стягнення переплати і відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позовниїх вимог посилався на те, що що КП «Жилсервіс-2» ДМР є управителем житлового будинку АДРЕСА_1 , де мешкає позивач, на підставі договору з виконавчим комітетом Дніпровської міської ради. Відповідач є надавачем послуг з прибирання прибудинкової території. Згідно графіку роботи двірника послуга має надаватися шість днів на тиждень, однак надається нерегулярно, всього один раз на тиждень. 28.01.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надіслати свого представника для перевірки кількісних і якісних показників з наданих цих послуг. Представник відповідача на виклик не прибув, тому споживачі на підставі ч. 5 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» направили відповідачеві 29.01.2019р. акт-претензію, складену у відповідності з додатком № 1 до Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі, затвердженого постановою КМУ від 11.12.2013р. № 970.

В порушення вимог ч. 7 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» акт-претензія відповідачем не розглянута, замість цього надано відповідь про відмову у задоволенні претензії, яка на думку позивача, є необґрунтованою, також відповідач не здійснив перерахунок оплати за послуги.

Позивач вважає, що означеною відповіддю на претензію порушене його право,як споживача, на отримання послугу в повному обсязі, на інформацію про них, на зменшення розміру оплати, виходячи з того, що тариф на послуги з прибирання території складає 2,4 грн./кв.м на місяць, але за актом-претензією послуга надавалась один раз на тиждень, тобто у шість разів менше, аніж передбачено договором. Тому вартість послуги має бути знижена у шість разів, замість 2,4 грн. тільки 0,4 грн. (на 2 грн. менше). За квартиру, у які проживає позивач ( АДРЕСА_2 ) площею 41,7 кв.м з березня по листопад 2018р. (за 9 місяців) переплата становить 750,68 грн. (2 x 41,7 x 9), за грудень 2018р. 100,08 грн. (2,4 х 41,7), а всього 850,68 грн. (450,68 + 100,08) (а.с.2-3).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.27-30).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, вважаючи його неправосудним, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог (а.с.32-33).

У відзиві на апеляційну скаргу КП Жилсервіс-2 Дніпровської міської ради зазначило, що доводи апеляційної скарги є безпідставними. Суд 1 інстанції дійшов правомірного висновку, що акт-претензія від 29.01.2019 року було розглянуто у відповідності до норм законодавства, а тому вважають рішення суду є обґрунтованим. А позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню (а.с.40-41).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Судом 1 інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1069 від 28.12.2017р. «Про призначення управителів багатоквартирних будинків», КП «Жилсервіс-2» ДМР призначене управителем у будинку АДРЕСА_1 з 01.01.2018р., що позивачем не заперечувалось.

Сторони також визнали, що на виконання цього рішення виконавчим комітетом Дніпровської міської ради від імені та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків було укладено з КП «Жилсервіс-2» ДМР договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, розташованими у Соборному районі м. Дніпра 29.12.2017р. № 8.

Судом 1 інстанції також встановлено, що позивач ОСОБА_1 мешкає у квартирі АДРЕСА_3 , що також не оспорюється відповідачем.

28.01.2019р. позивач звернувся до КП «Жилсервіс-2» ДМР із заявою, в якій просив надіслати свого представника для перевірки кількісних і якісних показників з наданих цих послуг (а.с. № 5).

Як вказував позивач, оскільки представник відповідача не прибув, мешканцями будинку на підставі ч. 5 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» направили відповідачеві 29.01.2019г. акт-претензію.

З представленої позивачем копії акта-претензії від 29.01.2019р., вбачається, що вона складена мешканцями квартир будинку АДРЕСА_1 позивачем ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Акт-претензія складена про те, що у певні дні у період з березня 2018р. по грудень 2018р. був перерив у наданні послуг, послуги з утримання будинку і прибудинкової території не надавалася, або надавалися не в повному обсязі. Акт-претензія підписана позивачем, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , де також зазначено, що представник КП «Жилсервіс-2» ДМР не з`явився (а.с. № 5).

У відповідь на акт-претензію листом КП «Жилсервіс-2» ДМР від 30.01.2019р. № 47 повідомлено, що з 10.06.2018р. введено в дію Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, відповідно до п. 3 ст. 7 якого Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється КМУ. Порядок проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затверджений постановою КМУ від 27.12.2018р. № 1145 (далі Порядок № 1145) з оновленою формою акту-претензії, що відповідає нормам законодавства з перевірки якості надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Наданий суду акт-претензія від 29.01.2019р. не відповідає вимогам ст. ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки в ньому не встановлено, не виявлено факти невідповідності якості надання послуг з управління багатоквартирним будинком, не відокремлені якісні та кількісні показники, не виявлені порушення. Також з представниками управителя не було узгоджено час проведення перевірки на 29.01.2019р. Проте, 30.01.2019р. за результатом обстеження прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 представниками управителя та співвласників квартир АДРЕСА_4 і № НОМЕР_1 було складено акт про задовільний санітарний стан прибудинкової території. Претензії щодо прибирання, посипання прохідних доріжок та території в акті відсутні.

Управитель багатоквартирного будинку має право самостійно здійснити перерахунок вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.

За результатом звітного січня 2019р. КП «Жилсервіс-2» ДМР заплановано повернення частини вартості послуг з прибирання прибудинкової території та прибирання снігу, посипання частини прибудинкової території у розмірі 30% від їх вартості. До відповіді додано акт від 30.01.2019р. (а.с. 6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів про те, що мало місце ненадання послуг, перерва у їх наданні або надання неналежної якості. Поміж вказаного, суд зазначив, що не встановлено вини та порушень з боку відповідача, тому вимоги позивача, зокрема, про завдання йому моральної шкоди є необґрунтованими.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1,3, ст.27 України Про житлово-комунальні послуги, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 6 ст. 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги, у разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.

Відповідно до ч.11 Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1145, Акт-претензія реєструється виконавцем комунальної послуги або управителем багатоквартирним будинком у журналі реєстрації актів-претензій.

Виконавець комунальних послуг або управитель багатоквартирного будинку протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або надає споживачу обґрунтовану письмову відмову.

У разі ненадання виконавцем відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2019 року ОСОБА_1 на адресу КП Жилсервіс-2 направлено заяву про запрошення представника для перевірки кількісних та якісних показників наданих послуг по прибиранню прибудинкової території (а.с.5).

Вказана заява була отримана КП Жилсервіс-2 того ж дня, про що свідчить штамп від 28.01.2019 р.

29.01.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 складено акт-претензію о перерыве в предоставлении услуг по содержанию домов, сооружений и придомовых территорий, их не предоставление или предоставления не в полном обьеме (а.с.5 зворот).

30.01.2019 року за вих. № 47 КП Жилсервіс-2 надало вмотивовану відповідь на акт-претензію № 47 від 29.01.2019 року.

Враховуючи зазначене, КП Жилсервіс-2 у визначені законом строки, а саме п`яти робочих днів надало вмотивовану відповідь на акт-претензію від 29.01.2019 року, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги та позовні вимоги про те, що розгляд акта-претензії від 29.01.2019 року є протиправними у зв`язку з відсутністю вмотивованої відмови безпідставними та не доведеними у розумінні положень ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ч.7 Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1145, у разі необхідності проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком споживач зобов`язаний забезпечити виконавцю комунальної послуги (його представнику) або управителю багатоквартирного будинку доступ до житла, іншого належного такому споживачу об`єкта нерухомого майна у порядку, передбаченому статтею 29 Закону України Про житлово-комунальні послуги. За результатами перевірки складається акт-претензія за формою згідно з додатком.

Як вбачається з акту-претензії від 29.01.2018 року він не містить найменування договору згідно якого надаються послуги; не зазначено інформації зокрема стосовно про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг; та не зазначено чи послуги двірником взагалі не надавались чи надавались неналежної якості.

Таким чином, посилання апелянта на те, що суд на власний розсуд надав трактування Постанови КМУ № 1145 від 27.12.2018 р., оскільки у Порядку № 1145 відсутній додаток під №1 не мають правового значення, не впливають на вирішення питання по суті та не спростовує того, що Акт-претензія від 29.01.2018 року не відповідає вимогам зазначеного вище порядку.

Поміж іншого доводи апеляційної скарги про те, що суд 1 інстанції не з`ясував та не довів обставин, які мають значення для справи не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що відповідно відповідно до положень ч.5,7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться лише до безкінечних повторювань про те, що рішенням суду 1 інстанції внесені завідомо неправдиві відомості до Законів, однак не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення позивачем обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: