Справа № 600/942/17
Справа № 2/600/98/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого-судді Гриновець О.Б.,

за участю: секретаря судового засідання Липної О.А.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу; стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів заробітку ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на утримання матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 в розмірі ј частини всіх доходів ОСОБА_3 щомісячно до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.01.2015 року уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі в них народилася одна дитина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в сімї протягом останніх місяців постійно виникали різні непорозуміння, сварки. Протягом тривалого періоду вони не підтримують шлюбних відносин, в них різні погляди на життя, різні характери, шлюб між ними існує лише формально, примирення і подальше спільне проживання неможливе, оскільки відповідач має намір утворити іншу сімю. Крім того, зазначає, що відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання їхньої дитини та не несе жодних витрат з її утримання. Також, вказує, що відповідач ухиляється і від її утримання, чим, на її переконання, порушує її права, передбачені ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України. На підставі вказаного, враховуючи, що відповідач працює та отримує пенсію по інвалідності, просить задовольнити поданий нею позов.

12.10.2017 року суддею Козівського районного суду Тернопільської області у справі за вказаним позовом відкрито провадження та призначено судове засідання у такій (а.с.18).

14.03.2018 року на адресу суду надійшла заява від відповідача, у якій він просив «розгляд справи провести» без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не має заперечень (а.с.20).

15.03.2018 року Козівським районним судом Тернопільської області постановлено відкласти судове засідання та повторно викликати учасників процесу (а.с.22).

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені нею позовні вимоги і просили розірвати шлюб між нею і відповідачем; стягнути з нього на її користь на утримання їхнього сина аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх доходів ОСОБА_3 щомісячно до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, однак від нього найшла заява про здійснення розгляду справи у його відсутності (а.с.20).

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані ними документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.01.2015 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданого Таурівською сільською радою Козівського району Тернопільської області 27.01.2015 року серії І-ИД №114826 (а.с.4).

Від шлюбу у сторін є одна дитина, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №229299 (а.с.5).

Спільне життя між сторонами не склалося у звязку з несумісністю характерів, шлюбні відносини між ними фактично припинені, примирення неможливе і кожен з них живе своїм особистим життям, що згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню, оскільки визнається сторонами.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини.

При цьому, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов в цій частині, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати, понесені позивачем при поданні позовної заяви та заявленні позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2, 3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відтак, оскільки сторонами визнається необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідач визнав відповідну позовну вимогу, суд дійшов до висновку, на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України, що такі обставини не підлягають додатковому доказуванню, а відтак і в цій частині позов слід задовольнити.

Відповідно до ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Крім цього, оскільки позивач при зверненні до суду із цим позовом в частині позовних вимог про стягнення аліментів на дитину звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 640,00 грн. судового збору за цю позовну вимогу.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, як матері дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку ОСОБА_3 щомісячно до досягнення дитиною трьох років, але не менше «50% суми прожиткового мінімуму доходів громадян», суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 6 цієї ж статті встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_4 дитини сторін, останній народився 21.09.2015 року.

Таким чином, враховуючи норму ч.2 ст.84 СК України, позивач мала право на утримання від відповідача з 21.09.2015 року до 21.09.2018 року включно, адже 21.09.2018 року ОСОБА_4 досяг трирічного віку.

Отже, станом на момент ухвалення цього рішення у позивача відсутнє право на утримання її відповідачем, у звязку з тим, що їхній син досягнув трирічного віку, а відтак в задоволенні відповідної позовної вимоги слід відмовити, незважаючи на визнання відповідачем позову вцілому, оскільки відсутні правові підстави для задоволення такої позовної вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 27.01.2015 року актовий запис №1 від 27.01.2015 року.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 640,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; р/р 6001; код класифікації доходів бюджету-22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП: НОМЕР_1, дані паспорта: серія НЮ №354601.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП: НОМЕР_2, дані паспорта: відсутні.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 11.03.2019 року.

Суддя О.Б.Гриновець