ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1584/18
Провадження №2/477/106/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, третя особа на боці відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Новомиколаївський дошкільний навчальний заклад, про захист трудових прав,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним первісним позовом, в якому вказала, що працювала на посаді помічника вихователя дошкільного навчального закладу Новомиколаївської сільської ради (далі - ДНЗ), що розташований в с. Новомиколаївка Вітовська району Миколаївської області з липня 2011 року, але 3 травня 2018 року під тиском голови сільської ради та завідуючої ДНЗ написала заяву про звільнення з посади за власним бажанням, що було викликано зверненням батьків дітей про наявність на її сторінці в інтернет-сайті Однокласники компрометуючих еротичних фото. Хоча до їх розміщення вона не мала ніякого відношення, вважаючи це стороннім впливом, в тому числі і проникненням комп'ютерного вірусу.

В подальшому її викликали до сільського голови з вимогою переписати заяву, але вона відмовилися та 17 травня 2018 року направила йому листа про те, що її заява про звільнення є недійсною і вона продовжує працювати. А наступного дня особисто передала сільському голові аналогічну заяву, але той повідомив, що вона вже звільнена 04 травня 2018 року і віддав трудову книжку.

Вважала, що розпорядження голови Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 12-к від 04 травня 2018 року про її звільнення з посади помічника вихователя ДНЗ є незаконним, так як стало результатом тиску на неї, а також постановлено з порушенням трудових прав, оскільки згідно зі ст. 38 КЗпроП роботодавець мав її звільнити тільки через два тижні після подання заяви, а не негайно.

Крім того зазначила, що при видачі розпорядження про звільнення, сільський голова не перевірив та не отримав доказів щодо дійсності погіршення її здоров'я, про яке вона зазначила в своїй заяві про звільнення, не встановив точну дату подання цієї заяви, оскільки вона не містить будь-якої відмітки про прийняття до розгляду.

В зв'язку з цим просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 12-к від 04 травня 2018 року про її звільнення з посади помічника вихователя Новомиколаївського ДНЗ, поновити її на цій посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7454 грн.

Також просила стягнути з відповідача відшкодування завданого їй морального збитку, пов'язаного з незаконним звільненням в загальній сумі 8000 грн.

Крім того просила поновити їй строк на зверненням до суду за відновленням свого порушеного права, який складав місяць з часу отримання трудової книжки, вважаючи, що вона пропустила його з поважних причин, які полягали у погіршенні здоров'я через незаконне звільнення та часу на його відновлення.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якій просила повністю відмовити в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності, який визначений ст. 233 КЗпроП і почав текти з 18 травня 2018 року дня отримання трудової книжки, а закінчився 18 червня того ж року. Також вказувала, що позивачкою не було подано доказів незаконного впливу та тиску при складанні власної заяви про звільнення. В дійсності ж вона добровільно написала заяву, вказавши у ній про погіршення стану здоров'я, а підтверджуючі документи обіцяла надати пізніше. Заперечувала також щодо затримки у видачі трудової книжки, оскільки позивачка за нею з'явилася тільки 18 травня 2018 року. Стверджувала, що права позивачки не були ніяким чином порушені, тому і підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Позивачкою було подано заперечення на відзив, що суд вважає відповіддю на нього, відповідно до якого вона вважала несправедливим та неправомірним посиланням відповідача на пропуск нею строку позовної давності для звернення до суду, оскільки саме неправомірні дії відповідача у неї погіршився стан здоров'я, а його відновлення та звернення до компетентних органів вона витратила весь час до того як звернулася до суду. Знову наполягала на незаконності розпорядження голови сільради через неправомірність складеної заяви про звільнення в зв'язку з невизначеністю у ній дати складання: в ній зазначено дату - 30 квітня 2018 року, а завідувач ДНЗ вказувала, що заява була написана 03 травня 2018 року, але в самому ж розпорядженні голови сільської ради записано, що дата заяви 04 травня 2018 року. Наполягала, що про необхідність отримання трудової книжки відповідач її ніяким чином не повідомляв і не викликав. Наполягала про написання заяви під тиском, що сам відповідач визнає у відзиві, зазначивши, що на посаді і в роботі вона характеризувалася позитивно, що підтверджує відсутність у неї будь-яких намірів на звільнення.

Під час підготовчого провадження, ухвалою суду від 18 вересня 2018 року, до участі в справі було залучено в якості третьої особи Новомиколаївський дошкільний навчальний заклад, де працювала позивачка.

У жовтні 2018 року представником третьої особи завідувачою ДНЗ, було подано письмове пояснення по заявленому позову, в яких вона просила відмовити в задоволенні позову, також вказавши, що позивачкою пропущено місячний строк для звернення з позовом до суду, передбачений ст. 233 КЗпроП, а поважні причини для його поновлення відсутні; заяву про звільнення вона написала добровільно за власним бажанням.

В судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволенні позову, а представники відповідача просили відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи також просила залишити позов без задоволення.

Суд, заслухавши присутніх на засіданні учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Позивачка ОСОБА_1, працювала на посаді помічника вихователя Новомиколаївського ДНЗ Новомиколаївської сільської ради вітовського району Миколаївської області.

04 травня 2018 року вона була звільнена з цієї посади.

Про це головою Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області було видано розпорядження № 12-к від 04 травня 2018 року про її звільнення за власним бажанням з цієї дати на підставі її ж заяви.

Крім того, про її звільнення був виданий наказ № 5 від 03 травня 2018 року завудуючої Новомиколаївського ДНЗ.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), наданих представником відповідача, Новомиколаївський ДНЗ є самостійною юридичною особою, засновником якого є Новомиколаївська сільська рада Вітовського район Миколаївської області, хоча фінансування ДНЗ здійснюється сільською радою, бухгалтер якої веде його фінансовий та бухгалтерський облік.

Згідно з посадовою інструкцією помічника вихователя ОСОБА_1 на цю посаду вона призначається завідувачем дошкільного навчального закладу.

Виходячи з цього та з врахуванням положень ст. 21 та ст. 38 КЗпроП

ОСОБА_1 працювала в Новомиколаївському ДНЗ, - в самостійній юридичній установі, тому слід визнати, що юридичне звільнення її з посади відбувалося на підставі наказу завідуючої цього закладу.

В зв'язку з цим розпорядження сільського голови про її звільнення є неправомірним, оскільки це не входить до його компетенції.

Однак це не вказує на можливість відновлення її на посаді, оскільки наявний не скасований наказ про її звільнення, виданий завідуючою Новомиколаївського ДНЗ.

Статтею 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Заінтересовані особи, між якими виник спір про право, що переданий на розгляд суду, називаються сторонами.

Отже сторонами у цивільному процесі є юридично заінтересовані особи (фізичні або юридичні), матеріально-правовий спір між якими є предметом розгляду і вирішення в цивільному судочинстві.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ст. 48 ЦПК України).

Позивач - особа, на захист суб'єктивних прав і охоронюваних законом інтересів якої порушується цивільна справа в суді і розпочинається цивільний процес.

Відповідач - особа, котра за заявою позивача притягується до відповідальності за порушення чи оспорення права або охоронюваних законом інтересу позивача і безпосередньо на чиї права та інтереси може вплинути вирішення спору.

Вирішуючи спір суд повинен визначитися не тільки з характером спірних правовідносин, а й зі складом їх учасників.

Пред'являючи вимоги до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області ОСОБА_1 вважала, що саме безпосереднього розпорядженням його голови порушені її трудові права і відбулося звільнена. В той же час, як було встановлено вище, то юридично вона була звільнена за наказом завідуючої Новомиколаївського ДНЗ від 03 травня 2018 року, де вона працювала.

Таким чином, заявлений позов напряму зачіпає права та інтереси Новомиколаївського ДНЗ як самостійної юридичної особи, а тому без його залучення до участі в справі в якості співвідповідача суд не може в повній мірі вирішити подані позовні вимоги в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Між тим, статтею 51 цього ж Кодексу визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

В статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що це право позивача предявляти позов до того чи іншого відповідача, то суд не може його перебрати на себе.

Судом було звернуто увагу позивачки та її представника на вказану обставину, однак заяв про залучення співвідповідача не надійшло.

В зв'язку з цим, з врахуванням пред'явлення вимог тільки до Новомиколаївської сільської ради як засновника ДНЗ, але не пред'явлення вимог безпосередньо до ДНЗ, де працювала позивачка, суд не може вирішити інші вимоги.

Тобто суд вимушений відмовити в задоволенні вимог позивачки про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди через пред'явлення цих вимог не до всіх належних відповідачів.

За такого, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати розпорядження сільського голови Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 12-к від 04 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника вихователя Новомиколаївського дошкільного навчального закладу.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 7454 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 8000 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення, його повний текст складено на 14 березня 2019 року.

Суддя Р.В. Козаченко