Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5878/16-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В.П.
Категорія 47 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №279/5878/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2018 року, яке ухвалене суддею Коваленко В.П. в м. Коростені

встановив:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просила встановити порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2018 року у справі №279/5878/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалено встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1000 га по АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за варіантом № 1 висновку експерта №774/08.18 від 25.09.2018 року.

13 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на її користь витрат за надання правничої допомоги.

Додатковим рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6109,60 грн. витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати додаткове рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування скарги зазначає, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зважаючи на це судові витрати підлягають пропорційному стягненню, однак оскаржуваним додатковим рішенням стягнуто з відповідача витрати на правничу допомогу в повному обсязі. Крім того, позивачем не було надано суду оригіналу прибуткового касового ордеру на підтвердження понесених витрат, а зазначена позивачем сума понесених судових витрат не є співмірною з наданими послугами, оскільки зазначена кількість судових засідань взагалі не відбувалась.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 14 грудня 2016 року між адвокатом Бовсунівським О.В. та ОСОБА_2 укладено договір № 9 про надання правової допомоги.

Факт надання правової допомоги підтверджено актом виконаних робіт від 13 грудня 2018 року та розрахунком суми заборгованості. До матеріалів справи також додано квитанцію до прибуткового касового ордеру №13112-1 від 13.12.2018 року (а.с.182).

Так, задовольняючи заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу є різновидом судових витрат. В свою чергу, обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте з таким висновком повністю погодитися неможливо виходячи з наступного.

Як визначено п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В свою чергу, ч.2 ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року за № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2018 року у справі №279/5878/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково. Вирішено питання про розподіл судових витрат та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4000,00 грн. витрат за проведення експертизи. Однак питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось.

З наведеного вбачається, що судом стягнуто на користь позивача лише Ѕ витрат за проведення експертизи, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судом першої інстанції правомірно стягнуто понесені витрати на професійну правничу допомогу. Однак при визначенні розміру суми витрат, що підлягають до відшкодування відповідачем не враховано, що у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А витрати на професійну правничу допомогу є їх різновидом. Таким чином з урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 3054,80 грн.

Посилання представника позивача на ту обставину, що рішенням суду фактично вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки рішення суду стороною позивача в апеляційному порядку з даних підстав не оскаржувалось.

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду ухвалене з порушенням наведених норм закону, а тому підлягає зміні в частині визначення суми стягнутих витрат на правничу допомогу, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Додаткове рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2018 рокузмінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесених витрат на правничу допомогуз 6109,60 грн. до 3054,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 13 березня 2019 року.