Справа № 147/1213/18
Провадження № 22-ц/801/2238/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дудіков А. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуСправа № 147/1213/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Якименко М.М.,
суддів: Ковальчука О.В., Сало Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 вересня 2019 року, ухвалене суддею Тростянецького районного суду Вінницької області Дудіковим А.В.,
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення йому достатнього додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина, яка складалася з земельної ділянки (паю) та житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 вказує, що спадкоємцями майна померлої є чоловік ОСОБА_2 , він та дочка ОСОБА_4 , яка згідно заяви відмовилась від своєї частки спадкового майна. Його батько ОСОБА_2 прийняв спадщину, так як був зареєстрований та проживав разом із померлою ОСОБА_5 .
Позивач зазначає, що він, як спадкоємець померлої ОСОБА_3 , фактично своєчасно прийняв спадщину, але протягом шести місяців з дня її смерті не подав заяву про її прийняття , так як був призваний та проходив військову службу по частковій мобілізації з 18.03.2015 р. по 12.04.2016 та брав безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення, перебував в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
ОСОБА_1 звернувся до Тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у прийнятті заяви йому було відмовлено, в зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити та зазначив, що ОСОБА_1 з 11.08.2015, перебуваючи на службі Тростянецького ОРВК, мав можливість своєчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки спадкодавиця померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив 11.02.2016.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не правильно оцінив докази на підтвердження поважності причини пропущення строку на прийняття спадщини, тому що через перебування на військовій службі він не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини у визначений шестимісячний строк.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який скаргу підтримав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає, оскільки є незаконним та несправедливим.

Судом встановлено, ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складалася з земельної ділянки (паю) та житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями майна померлої є чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_4 , яка згідно заяви відмовилась від своєї частки спадкового майна (а.с. 53).
Відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину , так як був зареєстрований та проживав разом із померлою ОСОБА_5 (а.с. 52 звор. бік).
Тростянецькою ДНК Вінницької області 04.10.2018 за №590/02-14 на звернення позивача ОСОБА_1 була надана відповідь , в якій йшлося, що заявник до шести місяців з дня смерті матері ОСОБА_3 не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини в строк передбачений законом для прийняття спадщини. Докази, які б свідчили про прийняття ним спадщини в нотаріальній конторі відсутні. Запропоновано надати докази, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Роз`яснено, що в разі ненадання доказів своєчасного прийняття спадщини, право звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.7).

Так суд першої інстанції зазначив, що позивач маючи право на звернення з такою заявою з 13.04.2016 року, тобто після закінчення військової служби, звернувся до нотаріуса майже через два роки.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, свій висновок мотивував тим , що позивачем не доведено наявність об`єктивних, непереборних та поважних причин, які перешкоджали протягом двох років з дня закінчення існування обставин, що були ймовірною перешкодою, а саме з 13.04.2016 року , звернутися до нотаріуса з відповідною заявою.
При цьому перебування його на військовій службі в зоні АТО не розцінені судом, як поважні.
З таким висновком не погоджується апеляційна інстанція, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження заявлених позовних вимог та вказують на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом частин першої, третьої статті 1268, частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець за заповітом чи за законом, який постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має право прийняти спадщину, для чого він особисто повинен впродовж зазначеного строку подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1)тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 та від 10 січня 2019 року у справі № 205/8697/16-ц.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 зазначив, що не мав об`єктивної можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою через те, що проходив військову службу по частковій мобілізації та брав безпосередню участь в АТО.

Судом встановлено, що шестимісячний строк з часу відкриття спадщини закінчився 11 лютого 2016 року.

Тобто для вирішення спору суд повинен перевірити та з`ясувати фактичні обставини, які існували з часу відкриття спадщини і до закінчення шестимісячного строку, зокрема до 11.02.2016 , і які б вказували на поважність причин пропуску строку позивачем для прийняття спадщини.

Відтак ці обставин мають правове значення для правильного вирішення спору.

Так, ОСОБА_1 , 1965 р.н., згідно Указу Президента «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 22.04.2015 був призваний та проходив військову службу по частковій мобілізації з 18.03.2015 по 12.04.2016, що підтверджується довідкою Тростянецького ОВК від 13.10.2016 р. №271 (а.с.8, 92).

Відповідно до копії з витягу з наказу керівника сектора «А» (по строковій частині) від 30.07.2015 р. № 213: «1. Вважати такими, що 30 липня 2015 року прибули до складу сил та засобів сектора «А», які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань : капітана ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів» (а.с.10).

Згідно витягу з наказу керівника сектора «А» (по строковій частині) від 11.09.2015 р. № 257: «1. Вважати такими, що 11 вересня 2015 року вибули зі складу сил та засобів сектора «А», які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей до місця постійної дислокації: Тростянецький об`єднаний районний військовий комісаріат Вінницької області: капітана ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів» (а.с.9).

З інформації військового комісара Тростянецького ОРВК від 05.09.2019 р. №2012 слідує, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого офіцера відділення запасу і кадрів з 18.03.2015 р. по 10.11.2015 р., згідно Наказу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 р. по частковій мобілізації. Інша інформація на вищезазначеного громадянина у Тростянецькому ОРВК відсутня (а.с. 72 ).

Тобто перебування на військовій службі протягом визначеного Законом шестимісячного строку, вказують на поважність причин його пропуску.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що наведені причини пропуску строку слід визнати поважними та такими, що перешкоджали спадкоємцю подати відповідну заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством шестимісячний строк та є достатньою підставою для його продовження у відповідності до приписів ч.3 ст. 1272 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду ОСОБА_1 доведено факт, що упродовж строку з 11 серпня 2015 року по 11 лютого 2016 року у нього були поважні причини неможливості подання заяви про прийняття спадщини, а саме перебування в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
На вказані обставини справи суд першої інстанції належної уваги не звернув , не дав цьому належної правової оцінки, а тому дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи впливають на правильність прийнятого судом рішення та спростовують висновки суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини справи , його висновки не відповідають її обставинам, що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про задоволення позову.

Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до положень ст. 141, п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви у суд першої інстанції в розмірі 704,80 грн. та судовий збір до суду апеляційної інстанції в розмірі 1152,60 грн..
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 вересня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у три місяця з дня набрання постановою законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 704,80 грн. та за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 1152,60 грн., а всього 1857,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало