Провадження № 2-п/185/10/19
У Х В А Л А

28 лютого 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Андрухової Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Донецька від 20.02.2014 року по справі ЄУ № 257/15810/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Київського районного суду міста Донецька від 20.02.2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 18 373 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят три) грн. 29 коп., та судові витрати в загальній сумі 212 (двісті дванадцять ) грн. 41 коп., а всього стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» 18 585 (вісімнадцять тисяч пятсот вісімдесят пять ) грн. 7 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

30.11.2018 року заявник звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що відповідач не був повідомлений про дату і час розгляду вищевказаної справи, ніколи не підписував договір та не отримував кредитні кошти. Рішення ухвалене по неіснуючій справі, позивачем не дотримано строків позовної давності. Останній був позбавлений можливості надати суду пояснення, щодо обставин справи, які не вивчалися в судовому засіданні і мають значення для встановлення фактів.

Ухвалою суду 06.12.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Донецька від 20.02.2014 року по справі ЄУ № 257/15810/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків.

08.01.2019 року ухвалою суду прийнято до розгляду вищевказану заяву та доручено Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області вирішити питання щодо наявності підстав для відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 257/15810/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором за ініціативою суду.

29.01.2019 року ухвалою суду відновлено втрачене судове провадження у справі № 257/15810/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором в частині ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду та заочного рішення.

В судове засідання заявник не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Позивач у судове засідання не зявився, не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви відповідача, надані письмові докази, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Донецька від 20.02.2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 18 373 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят три) грн. 29 коп., та судові витрати в загальній сумі 212 (двісті дванадцять ) грн. 41 коп., а всього стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» 18 585 (вісімнадцять тисяч пятсот вісімдесят пять ) грн. 7 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Статтею 288 ЦПК України, встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За правилами, встановленими главою 11 ЦПК України для заочного розгляду справ, заочне рішення може бути скасоване лише за наявності в сукупності трьох підстав, визначених у ст. 288 ЦПК, а саме, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч 1,2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017, станом на день постановлення рішення від 20.02.2014) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об'єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з'ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Також, заявником заявлено клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, в якій заявник зазначає, що він не отримував належно завірену копію заочного рішення від 20.02.2014, лише 23.11.2018 випадково ознайомився із звичайною копією рішення, але не надає доказів цих обставин, у урахуванням того, що оскаржуване рішення було оприлюднене в ЄДРСР 04.03.2014.

Крім того, згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76, 77 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідно зазначити, що справи з Київського районного суду м. Донецька до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не передавались.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне рішення у справі № 257/15810/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке було оприлюднено 04.03.2014 року та зазначено дату набрання законної сили - 04.03.2014 року.

Як вбачається з третього абзацу описової частини рішення «Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи від нього до суду не надходило».

З урахуванням того, що матеріали справи 257/15810/13-ц є втраченими, та відновленими лише в частині ухвали про відкриття провадження та тексту судового рішення від 20.02.2014, які були оприлюднені 04.03.2014 суд позбавлений можливості перевірити та встановити обставини належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, отримання ним зазначених повідомлень, обставини поважності неявки відповідача в судове засідання, чи отримував відповідач копію оскаржуваного рішення та коли, та перевірити істотність обставин та доказів, на які він посилається, для правильного вирішення справи.

Тому суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення, у звязку з чим, вказану заяву слід залишити без задоволення відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України.

Крім того, у відповідність до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х). Встановити та перевірити обставини суттєвого та неспростовного характеру, на які посилається заявник в даній справі в порядку перегляду заочного рішення, не можливо у звязку з відсутністю матеріалів справи № 257/15810/13-ц.

Одночасно суд відзначає, що заявник як відповідач по справі, у відповідності із ч.4 ст.287 ЦПК України, не позбавлений можливості захистити свої права шляхом оскарження заочного рішення в загальному порядку з наведенням підстав та мотивів, з яких він не погоджується з рішенням суду та поданням доказів на підтвердження цього.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Донецька від 20.02.2014 року по справі ЄУ № 257/15810/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://pvm.dp.court.gov.ua/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя А. С. Зінченко