Справа № 346/888/19
Провадження № 2/342/397/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка в режимі відео конференції позовну заяву ОСОБА_1 до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в особі судді В.М. Веселова, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями чи бездіяльністю Коломийського міськрайонного суду в особі судді В.М. Веселова,

В С Т А Н О В И В:

Суддя Коломийського міськрайонного суду Веселов В.М. подав до суду 31.10.2019 року заяву-клопотання. Де зазначив, що провадження по даній справі в якій його заявлено, як відповідача, слід закрити, враховуючи правові висновки ВС, на які він покликається у заяві. Зазначає, що він не може бути відповідачем по даній справі, а відповідачем може бути тільки держава.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні ствердив, що він категорично проти цього. Важає, що ВС не може підміняти закону. А органи державної влади мають відшкодовувати заподіяну шкоду та мають дотримуватись закону.

Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

У статтях 62, 126, 129 Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись в порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Ще Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї із справ, і в ній суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що, з огляду на обставини тієї справи, таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України, № 20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).

Також Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Отже, законність процесуальних судових рішень і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Аналіз зазначених положень свідчить про те, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з розглядом конкретної справи, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах: від 08 травня 2018 року у справі №521/18287/15-ц (провадження № 14-90цс18), від 21 листопада 2018 року у справі №757/43355/ 16-ц (провадження № 14-399цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18 (провадження № 14-191цс19) та інших постановах.

Позивач ОСОБА_1 на час розгляду справи за його позовом Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області був наділений правом подавати відповідні заяви та клопотання у порядку, встановленому процесуальним законом, а також оскаржувати рішення прийняті по справі за його позовом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вище наведене суд приходить до переконання, що справу в частині позовних вимог до Коломийського міськрайонного суду в особі судді Веселова В.М. слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.255,256,263 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в особі судді В.М. Веселова, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями чи бездіяльністю Коломийського міськрайонного суду в особі судді В.М. Веселова в частині позовних вимог до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в особі судді В.М ОСОБА_2 Веселова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Гайдич Р. М.