Справа № 285/275/19
провадження у справі №2/0285/392/19
11 березня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої судді Заполовської Т.Г.,
за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,
сторони по справі: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новограді-Волинському за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації Новоград-Волинської міської ради,
про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
24.01.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зобовязати Відділ державної реєстрації Новоград-Волинської міської ради зняти його з реєстраційного обліку за вище вказаною адресою.
Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири вона є власником квартири АДРЕСА_2. У квартирі зареєстрований її онук ОСОБА_2, однак вже понад три роки він не проживає в цій квартирі, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні даної квартири. Онук позивача виїхав за кордон, там знайшов роботу та не має наміру повертатися до України. Позич є інвалідом 2-ї групи, тому їй важко підтримувати квартиру у належному стані, поратися по господарству, та для забезпечення власних потреб планує вчинити певні правочини щодо даної квартири. На сьогоднішній час реєстрація в помешканні відповідача перешкоджає позивачу в розпорядженні житлом, позбавляє можливості відчужити своє майно, чим порушуються її права як власника квартири.
В судове засідання позивач не зявилась. В заяві просила справу розглянути без її участі. Позов підтримала та просила його задовольнити. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Також просила долучити до справи акт депутата Новоград-Волинської міської ради щодо обстеження місця її проживання.
Відповідач в судове засідання не зявився. Рекомендованим листом повістка з ухвалою суду та копіями документів направлялися по місцю реєстрації, однак двічі конверти повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечувала проти вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних доказів по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2012 року ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 11).
Вказаний факт підтверджується і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5-7).
Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований з 20.11.2013 року за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області (а.с.18).
Згідно довідки №73, виданої ОСББ "ВІКТОРІЯ" від 21 січня 2019року, встановлено, що разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 зареєстрований її син ОСОБА_3, 1985року народження та онук ОСОБА_2, 1996року народження (а.с. 12).
Також встановлено, що з 2015 року відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується і письмовими показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5
Відповідно до акта обстеження за місцем проживання позивача, депутатом сьомого скликання ОСОБА_6 встановлено, що в квартирі АДРЕСА_6 зареєстровані: ОСОБА_1, 1958року народження; ОСОБА_7, 1985року народження; ОСОБА_2, 1996року народження та встановлено, що гр.ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2015року та знаходиться на території Російської Федерації. Дану інформацію підтверджують свідки сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. ).
Стаття 405 ЦК України визначає, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад три роки, тобто з 2015 року по січень 2019 року, не повідомив про поважність причини своєї відсутності за зареєстрованим місцем проживання, домовленості про інше між сторонами не досягнуто, тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 втратив право на користування житлом позивача.
Крім того, стаття 316 ЦК України визначає право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини.
Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відмову відповідача в добровільному порядку знятися з реєстрації суд вважає порушенням права власника ОСОБА_1 щодо вільного розпорядження своєю власністю.
Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням і задовольняє позов у цій частині.
Одночасно відповідно до положень ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тому позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_7 в примусовому порядку задоволенню не підлягають, як передчасні.
Відтак, встановлені підстави для часткового задоволення позову.
Крім того, суд вирішує питання розподілу судових витрат та стягує судовий збір з відповідача на користь держави, оскільки, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід 2-ї групи.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 128, 259, 263-268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 316, 391, 405 Цивільного кодексу України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 4 по вул.Вокзальній,40 в м. Новограді-Волинському Житомирської області.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40коп.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Дата складення повного судового рішення 11.03.2019 року.
Головуюча Т.Г. Заполовська