Справа № 182/6364/18
Провадження № 2-о/0182/23/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.03.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря - Нагаєвої Н.О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа Відділ реєстрації та обліку громадян ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 районний відділ Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник 28 серпня 2018 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, мотивуючи наступним.

Вона, ОСОБА_1, народилася 31 травня 1963 року на хуторі Сухова-2 Михайлівського району Волгоградської області Російської федерації.

З літа 1985 року вона разом з ОСОБА_4 стали проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою м. Донецьк, вул. Кустанайська, буд. 28.

30 листопада 1986 року у м. Донецьк у них народився син - ОСОБА_5 та 21 лютого 1987 року вони разом з ОСОБА_4 офіційно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Калінінським відділом записів актів громадянського стану м. Донецьк від 21 лютого 1987 року.

02 січня 1988 року у них народився другий син - ОСОБА_6.

Таким чином, зазначає, що вона разом з родиною постійно мешкала на території України без реєстрації у м. Донецьк по вул. Кустанайська, буд. 28, нікуди за її межі не виїжджала.

Її донька - ОСОБА_2 народилася 08 травня 2001 року в м. Воронеж Російської Федерації під час перебування її та її чоловіка у гостях у родичів по матері.

Після народження дочки ОСОБА_7 вони одразу повернулися до України у м. Нікополь Дніпропетровської області та зареєстрували факт народження дочки у відділі реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 521 від 01 серпня 2001 року.

31 жовтня 1996 року вона отримала паспорт громадянина України, була зареєстрована та проживала за декількома різними адресами та з 01 грудня 2017 року зареєстрована за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Каспійська, буд. 18, де і мешкає до цього часу.

Зазначає, оскільки станом на 24 серпня 1991 року вона проживала без реєстрації у м. Донецьк, який зараз знаходиться на непідконтрольній органам влади України території та неможливо надіслати туди відповідні запити, її донька, ОСОБА_2 не має можливості отримати паспорт громадянина України.

Внаслідок неможливості отримати паспорт її донькою ОСОБА_2 вже було складено протокол про адміністративне правопорушення від 13 квітня 2018 року № 000066 та на його підставі постанову у справі про адміністративне правопорушення від 13 квітня 2018 року.

Таким чином, не існує іншого способу для отримання її дочкою ОСОБА_2 паспорта громадянина України, окрім як встановлення судовим рішенням факту її постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року, тому звернулася до суду з відповідною заявою.

Ухвалою про відкриття провадження від 31 серпня 2018 року заява прийнята до розгляду в порядку окремого провадження. Заінтересованим особам був встановлений строк 15 днів з дня отримання такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань та відзиву до суду не надійшло.

В матеріалах справи наявні пояснення представника Головного управління Державної міграційної служби в Україні в Дніпропетровської області, ОСОБА_8, що надійшли на адресу суду 29 листопада 2018 року (а.с. 29-31).

Представник заявника - ОСОБА_9 у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник Відділу реєстрації та обліку громадян ОСОБА_3 міської ради у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надано.

Представник ОСОБА_3 районного відділу Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надано.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків ОСОБА_10, ОСОБА_5, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народилася 31 травня 1963 року на хуторі Сухова-2 Михайлівського району Волгоградської області Російської федерації.

З літа 1985 року вона разом з ОСОБА_4 стали проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою м. Донецьк, вул. Кустанайська, буд. 28.

30 листопада 1986 року у м. Донецьк у них народився син ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Калінінським відділом записів актів громадянського стану м. Донецьк від 27 лютого 1987 року та 21 лютого 1987 року вони разом з ОСОБА_4 офіційно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Калінінським відділом записів актів громадянського стану м. Донецьк від 21 лютого 1987 року (а.с. 4-5).

02 січня 1988 року у них народився другий син ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Калінінським відділом записів актів громадянського стану м. Донецьк від 12 травня 1989 року.

Її донька - ОСОБА_2 народилася 08 травня 2001 року в м. Воронеж Російської Федерації під час перебування заявника та її чоловіка у гостях у родичів по матері.

Після народження дочки ОСОБА_7 заявник разом з чоловіком одразу повернулися до України, у м. Нікополь Дніпропетровської області та зареєстрували факт народження у відділі реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 521 від 01 серпня 2001 року та видано свідоцтво про народження (а.с. 6).

31 жовтня 1996 року заявник отримала паспорт громадянина України, була зареєстрована та проживала за декількома різними адресами та з 01 грудня 2017 року зареєстрована за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Каспійська, буд. 18., де і мешкає до цього часу (а.с. 7-9, а.с. 12-13).

Факт постійного перебування на території України ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема свідоцтвами про народження дітей у м. Донецьк, домовою книгою будинку за адресою - м. Нікополь, вул. Степова, буд. 89, з відмітками звідкіля прибули особи, що прописуються у будинку, відмітками про реєстрацію у паспорті ОСОБА_1 та поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_5, що були опитані у судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК ( ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК ( ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, та 13.11.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215.

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_1, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки її донька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 не може отримати паспорт громадянина України.

Судом враховано той факт, що неможливо отримати відповідні докази проживання заявника ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року у м. Донецьк у звязку з тим, що органи влади тимчасово не здійснюють на цій території свої повноваження.

Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що заявник ОСОБА_1 постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому є всі підстави для встановлення зазначеного факту у судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273, 293-294, 315 ЦПК України, ст. ст. 1, 3, 9 Закону України «Про громадянство України», -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Каспійська, буд. 18) що діє в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа Відділ реєстрації та обліку громадян ОСОБА_3 міської ради (місцезнаходження Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 3), ОСОБА_3 районний відділ Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області (, місцезнаходження Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, буд. 5) про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, громадянки України на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_11