Справа № 324/2201/18
Провадження № 2/324/161/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Пологи цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке наразі змінило свою назву на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом Банк; АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 26 грудня 2008 року уклали кредитний договір без номеру.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що ОСОБА_1 (далі за текстом Відповідач) отримала кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначив у позові, що свої зобовязання перед ОСОБА_1 Банк виконав, надавши їй кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у заяві.

Після отримання кредиту ОСОБА_1 свої кредитні зобовязання не виконала належним чином, в результаті чого у неї перед Банком станом на 13 листопада 2018 року утворилася заборгованість у сумі 11338,02 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1365,39 грн., заборгованості за пенею 9194,63 грн., штрафу (фіксована частина) 250 грн., штрафу (процентна складова) 528 грн.

Представник позивача ОСОБА_2, діюча на підставі довіреності на а.с.31, у судове засідання не явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги Банку підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити; не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_1, будучи повідомленою про розгляд справи в суді належним чином, надала суду письмову заяву, в якій визнала частково позовні вимоги Банку до неї, оскільки вважає, що сума богу є завищеною. Також зазначила, що не має змоги сплатити борг однією сумою, бо вона є пенсіонером. Просить справу розглянути в її відсутність без застосування засобів технічної фіксації (а.с.44).

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, часткове визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, з анкети-заяви, підписаної ОСОБА_1 26 грудня 2008 року на а.с.13, судом у судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2008 року ОСОБА_1 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої 26 грудня 2008 року отримала від Банку кредитну карту з грошовими коштами на ній.

Згідно ст.ст.207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, де відображена воля сторін.

26 грудня 2008 року ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою про видачу кредиту з видачею кредитної картки і встановленням кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому ОСОБА_1 підписала заяву, в якій зазначено, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, та висловила згоду, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.13,зворот).

Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, на боргові зобовязання за кредитом та овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (а.с.26).

Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с.24,зворот).

Відповідно до пунктів 2.1.1.5.6 У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку позичальник зобовязався виконати зобовязання з виконання кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку (а.с.24,зворот).

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязався сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с.24,зворот).

Для вирішення даної справи застосуванню підлягають ст.ст.526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином із застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором без номеру від 26 грудня 2008 року, що складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів банку, у зв'язку із чим станом на 13 листопада 2018 року утворилася заборгованість у сумі 10560,02 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1365,39 грн., заборгованості за пенею 9194,63 грн. (а.с.6,зворот).

Однак, вимоги позивача про стягнення одночасно із відповідача пені та штрафів, як це передбачено п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання боргових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно із п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів.

Враховуючи однаковість підстав нарахування пені і штрафів та те, що вони є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення штрафів, передбачених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 528 грн. (процентна складова), задоволенню не підлягають із зазначених підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 26 грудня 2008 року в сумі 10560,02 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України у звязку з задоволенням основної вимоги задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено Банком при подачі позову в сумі 1762 грн. (а.с.37).

Підстави для застосування судом ч.1 ст.142 ЦПК України щодо розподілу судових витрат у даній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 509, 525, 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 12, 18, 141, 247 ч.2, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації якої: Запорізька область, м.Пологи, вул.Чернишевського,92, на користь АТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,30, МФО 305299, , на р/р №3111 заборгованість за кредитним договором без номеру від 26 грудня 2008 року, яка утворилася станом на 13 листопада 2018 року, в сумі 10560 (десять тисяч пятсот шістдесят) гривень 02 копійки та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок судового збору, а всього стягнути 12322 (дванадцять тисяч триста двадцять дві) гривні 02 копійки.

На рішення може бути подана апеляційна скарга, яка подається через Пологівський районний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Кацаренко І.О.