Постанова

Іменем України

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 520/1710/16-ц

провадження № 61-45295св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

представники відповідача: Жученко Руслан Олегович, Бешлик Алла Валеріївна, ОстровськаНаталія Миколаївна, Кирик Андрій Анатолійович, Сидюк Роман Олегович, ЖуковТимур Вікторович, Марзаганова Крістіна Казбеківна,

треті особи: ОСОБА_13, ОСОБА_14,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_14 на постанову Апеляційного суду Одеської області

від 23 серпня 2018 року в складі колегії суддів: Кононенко Н. А.,

Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), треті особи: ОСОБА_13, ОСОБА_14, про захист порушеного права споживача та визнання договорів недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що 27 лютого 2008 року між сторонами було укладено договір споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 59 400,00 доларів США, зі сплатою 11,09 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення вказаного кредитного зобов'язання в той же день між сторонами було укладено іпотечний договір та договори поруки № 183504, № 183505. Позивач вважала, що банк ввів її в оману щодо укладення вказаного споживчого кредиту на несправедливих умовах.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_4 просила суд визнати порушеним її право як споживача фінансових послуг банку з боку ПАТ «УкрСиббанк»; визнати дії та бездіяльність відповідача такими, що ввели її в оману на укладення споживчого кредиту від 27 лютого 2008 року

№ 0, іпотечного договору від 27 лютого 2008 року, договорів поруки від 27 лютого 2008 року № 183504, № 183505; визнати несправедливими положення п. 1.2, 1.2.2, 1.3.1, 1.5, 4.8, 10, 13 спірного споживчого кредиту, включаючи ціну договору в розмірі 59 400,00 доларів США; визнати несправедливими вказані положення оскаржуваного споживчого договору з моменту його укладення; визнати недійсним договір споживчого кредиту

від 27 лютого 2008 року № 0; визнати виконаним оскаржуваний договір споживчого кредиту; визнати недійсними договори поруки від 27 лютого 2008 року № 183504, 183505; визнати недійсним договір іпотеки від 27 лютого 2008 року; припинити іпотеку та заборону відчуження за договором іпотеки

від 27 лютого 2008 року № 81; зняти заборону відчуження за договором іпотеки від 27 лютого 2008 року № 81; визнати нечесною підприємницьку діяльність

ПАТ «УкрСиббанк» щодо укладення споживчого кредиту від 27 лютого 2008 року № 0; зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» повернути позивачу оригінал договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано кредитний договір від 27 лютого 2008 року № 0, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 недійсним.

Застосовано наслідки недійсності кредитного договору від 27 лютого 2008 року № 0, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, зобов'язано ОСОБА_4 повернути ПАТ «УкрСиббанк» отримані від банку кошти у розмірі 3 856,16 доларів США.

Визнано недійсним договір поруки, укладений 27 лютого 2008 року між

ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_13, недійсним.

Визнано договір іпотеки від 27 лютого 2008 року № 947, укладений між

ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_17 недійсним.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вказане рішення є підставою для скасування заборони відчуження № 81, накладеного на підставі договору іпотеки від 27 лютого 2008 року № 947; повернення ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_4 оригіналу договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що у супереч встановлених Законом України «Про захист прав споживачів» банк не надав позивачу необхідної, повної та достатньої інформації щодо наданого йому кредиту, зокрема не повідомив його про те, що він несе валютні ризики під час виконання зобов'язань за спірним договором, також не повідомив про кредитні умови, а саме: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяг; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які має право або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; а також всупереч п. 3.2 Правил ні кредитний договір, ні додатки до нього не містять графіку платежів та сукупної вартості кредиту.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2018 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2017 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позивач під час укладення оскаржуваних угод була обізнана про всі істотні умови договору, зокрема про розмір процентної ставки, строки та розмір погашення кредиту. Крім того, вона протягом тривалого часу дотримувалась умов договору і виконувала їх. Добровільно передала оригінал договору купівлі-продажу квартири, яку передала в іпотеку, на зберігання кредитору. А тому, позивач діяла свідомо і цілеспрямовано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 та у грудні 2018 року ОСОБА_14 подали до Верховного Суду касаційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що апеляційним судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності. Разом з тим, посилалась на те, що апеляційним судом було порушено норми процесуального права щодо виклику сторін, зокрема розгляд справи відбувався без повідомлення належним чином про день розгляду апеляційної скарги третіх осіб у справі.

Касаційна скарга ОСОБА_14 мотивована тим, що вона не була належним чином повідомлена про день розгляду апеляційної скарги, відповідно судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права щодо виклику сторін, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

У листопаді 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4, в якому зазначило, що судове рішення є законним і обґрунтованим.

У грудні 2018 року ОСОБА_14 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4, в якому зазначила, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_14 підлягають задоволенню виходячи з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається у судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до довідкового листа від 21 червня 2018 року, складеного секретарем судового засідання Апеляційного суду Одеської області, судові повістки про виклик до Апеляційного суду Одеської області на 23 серпня

2018 року, надсилалися ОСОБА_14 та ОСОБА_13 Проте, із вказаного довідкового листа не вбачається за якою адресою направлялася ці повістки.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 отримали вказані повістки про виклик до суду.

Таким чином, відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 були належним чином повідомлені про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, згідно зі статтею 43 ЦПК України мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадках наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки (частина перша статті 372 ЦПК України).

Відомості про те, що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 були належним чином повідомлені судом апеляційної інстанції про дату, час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив право ОСОБА_14 та

ОСОБА_13 знати про час і місце судових засідань (частина перша статті 8 ЦПК України), що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України»

від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України»

від 27 червня 2017 року).

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 20 вересня 2018 року № 14-280цс18.

Апеляційний суд, у порушення вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України, розглянув справу за відсутності третьої особи, належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання, про що заявники зазначають у касаційних скаргах.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_14 задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська