Справа № 554/4665/19
провадження 2/527/622/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Папенко Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу № 554/4665/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , з залученням третьої особи: служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в якому прохає визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_3 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з вересня 2004 року вони проживали спільно з відповідачем як сім`я, без реєстрації шлюбу, мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з позивачем та перебуває під її опікою. Між сторонами існує спір про місце проживання дитини. 26 грудня 2017 року виконавчим комітетом Шевченківської районної у м. Полтаві ради постановлене рішення, згідно з яким визначене місце проживання дитини з матір`ю. 13 лютого 2018 року виконавчим комітетом Шевченківської районної у м. Полтаві ради постановлене рішення, згідно з яким встановлено порядок спілкування дитини з батьком. Батько дитини, ОСОБА_2 , фактично не виконує своїх батьківських обов`язків. Також він не виконує рішення органу опіки та піклування щодо спілкування з дитиною. Позивач намагається поїхати з донькою на відпочинок за межі країни. Згоди на відпочинок дитини за межами України відповідач не надає. Також позивач боїться повторного викрадення дитини. Позивач вважає, що проживання доньки разом з нею повністю відповідає інтересам дитини, вона має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі, відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання і не має такого бажання.

Згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2019 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини за підсудністю до Глобинського районного суду Полтавської області (а.с.18-19).

02.08.2019 року згідно ухвали Глобинського районного суду Полтавської області справу прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання (а.с.33).

21.08.2019 року відповідачем направлено відзив на позов, відповідно до змісту якого позов не визнає (а.с.38-41).

23.09.2019 року згідно ухвали Глобинського районного суду Полтавської області закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. (а.с.223-224)

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на підстави та обставини, зазнані в ньому й просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що не заперечував проти проживання доньки з матір`ю, проте, в зв`язку з неналежною, на його думку, поведінкою ОСОБА_3 в даний час проти позову заперечує.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради направив заяву про розгляд справи без їх участі, прохав суд при розгляді справи врахувати рішення виконкому № 274 від 26.12.2017 року, яким визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з її матір`ю ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача по справі, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Нормою ч. 1 ст. 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 з 01.09.2006 року проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Вказаний факт встановлено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017 року (справа № 554/3947/17), яке набрало законної сили (а.с.42-43).

Від фактичних шлюбних стосунків мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками дитини записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (а.с.7).

Після припинення фактичних шлюбних відносин донька залишається проживати з матір`ю ОСОБА_3 .

Між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської у м. Полтаві ради № 274 від 26 грудня 2017 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її матір`ю ОСОБА_3 (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської у м. Полтаві ради № 22 від 13.02.2018 року «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною» визначено порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до ст.150-157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків,хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків,з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків.

Згідно ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами,своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що відповідно до акту обстеження житлово побутових умов від 10.10.2019 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання задовільні, в квартирі прибрано, наявні продукти харчування, квартира вмебльована. Дитина забезпечена всім необхідним, має окрему кімнату, наявне місце для проведення дозвілля, відпочинку, навчання, є іграшки та прилади для навчання . Стосунки в сім`ї дружні, сімейні, але дуже напружені стосунки з батьком.

Відповідно до дослідженої в судовому засіданні характеристики ОСОБА_4 , наданої комунальним закладом «Полтавська загальноосвітня школа № 19» Полтавської міської ради Полтавської області, дівчинка характеризується позитивно, у відносинах з матір`ю почуває себе вільно, може обговорювати з нею будь які проблеми, не відчуваючи страху бути неправильно зрозумілою. Відносини між матір`ю і дитиною теплі, довірливі. Мати цікавиться життям дитини, підтримує і спрямовує її, бере участь у її шкільних справах (а.с.11).

Відповідно до пояснень малолітньої ОСОБА_4 , написаних в присутності провідного спеціаліста служби у справах дітей Бондаренко Є.А. 15.10.2019 року, вона висловила бажання проживати з мамою ОСОБА_3

Відповідач невизнання позовних вимог в судовому засіданні мотивував виключно негативними відносинами, що склалися між ним та позивачем і не вирішеним питанням щодо його участі у спілкуванні з дочкою.

Згідно листа виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 02.1-25/2223 від 11.11.2019 спір між батьками раніше уже вирішувався органом опіки та піклування, в результаті чого було прийнято рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 274 від 26.12.2017 року, яким визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_3 . На сьогодні вказане рішення є чинним та ніким не оскаржене. Таким чином, орган опіки та піклування зазначеним рішенням висловив свою думку щодо розв`язання спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . На підставі викладеного, орган опіки та піклування просить суд врахувати вказане рішення виконкому та керуватися ним при вирішенні справи про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові,моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Вирішуючи спори між батьками про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

У сукупності оцінюючи вищевикладені обставини і взаємний зв`язок доказів, враховуючи висновки органу опіки та піклування, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, її стать, виходячи з того, що вирішальне значення мають інтереси дитини, беручи до уваги, врахувавши малолітній стан дівчинки, яка окрім виховання потребує постійного материнського догляду та піклування, відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, ст.ст. 12, 13, 81, 76-81, 141, 223, ЦПК України, ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , з залученням третьої особи: служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Т. В. Левицька