Справа №167/79/19
Провадження №2/167/98/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року. Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

В обгрунтовання своїх вимог вказує, що з ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 15.07.2008 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 09.10.2007 року з відповідача в користь позивача постановлено стягувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 180 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.09.2007 року.

Вказує, що на даний час витрати на утримання дочки значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Відповідач не належним чином виконує рішення суду, аліменти сплачує не регулярно, офіційно ніде не працює, отримує нерегулярний дохід та приховує дійсний розмір своїх доходів. Позивач не працює, а тому не в змозі самостійно забезпечити потреби дитини.

На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття з врахуванням зміни прожиткового мінімуму та індексу інфляції.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, суду надана заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Зі згоди позивача, суд вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень ст.280 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).

Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 09.10.2007 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 180,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.11, 12).

З копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №103152 встановлено також, що позивач вдруге вийшла заміж та після одруження змінила прізвище з ОСОБА_5 на Роман (а.с.14).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, відповідно визначити суму його доходів неможливо, однак дана обставина не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітню дитину, батьком якої він є.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027,00 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 09.10.2007 року розмір аліментів, що стягується з відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе лише позивач.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.9 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 180 гривень на тверду грошову суму в розмірі 1000 гривень. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд приходить до висновку також, що згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.180, 184, 182, 192 СК України, ст.ст.4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) в користь ОСОБА_6 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3) на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 180 (сто вісімдесят) гривень на 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) в користь ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ: І.І.Сіліч