ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3113/19 Справа № 182/5263/18 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді -доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання : Чубіна А.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року про залишення без розгляду позовної заяви, постановлену суддею Багровою А.Г. у місті Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі ст.84 ЦПК України у зв'язку із не поданням без поважних причин доказів витребуваних судом.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та направити справу для подальшого розгляду. В мотивування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що на виконання вимог суду надала довідку ДВС про знищення виконавчого провадження, тому надати витребувані судом докази не має можливості.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, у зв'язку із не поданням без поважних причин доказів витребуваних судом, суд посилався на положення ч.10 ст.84 ЦПК України та дійшов висновку, що подана позивачем довідка з ДВС про знищення матеріалів виконавчого провадження не містить інформації про сплату відповідачем аліментів на утримання старшої дитини.

Проте з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вимогами про зміну розміру стягнутих аліментів, просила їх збільшити у зв'язку із досягненням старшою дитиною, на яку відповідач сплачував аліменти повноліття та закінчення навчання.

На виконання ухвали суду від 31 липня 2018 року про усунення недоліків позивачем подано новий текст позовної заяви та надано заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду від 01 серпня 2007 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою цього ж суду від 14 листопада 2018 року позивача ОСОБА_1 зобов'язано надати докази, що відповідач ОСОБА_2 сплачував та припинив сплачувати аліменти на старшу дитину.

Як видно з відповіді Нікопольського міськрайонного відділу ДВС на звернення ОСОБА_1 від 27 листопада 2018 року, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-5958 виданий Нікопольським судом від 20.12.2007 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини доходу. Постановою державного виконавця від 30.12.2010 року закінчено виконавче провадження. Архив знищено (а.с.35).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Зі змісту оскаржуваної ухвали від 30 листопада 2018 року видно, що суд не врахував довідку відділу ДВС, як доказ сплати відповідачем аліментів за іншим виконавчим листом, стягнення за яким припинилося у 2010 році.

Проте, колегія суддів не може погодитися із твердженням суду першої інстанції, стосовно неналежності підтвердження довідкою про примусове перебування на виконанні виконавчого листа, за явим відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на старшу дитину, як належний та допустимий доказ аліментних зобов'язань відповідача.

Положення ч.10 ст.84 ЦПК України містять альтернативні варіанти дії суду першої інстанції в разі свідомого невиконання стороною вимог суду, залишення позову без розгляду є лише однією з них і тільки в разі неможливості здійснення судом розгляду справи за відсутності таких оригіналів.

Проте, суд першої інстанції не оцінив надані позивачем відомості та не переконався, в спроможності позивача надати витребувану судом інформацію.

Матеріали справи містять відомості, що через знищення виконавчого провадження, позивач з об'єктивних причин не може надати відомості про утримання з відповідача грошових коштів на виконання рішення суду.

Положення якої кореспондуються з п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України, щодо можливості постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду в разі не подання позивачем без поважних причин витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Проте, судом не досліджено неможливість надання позивачем витребуваної інформації, тому у даному випадку дії суду суд першої інстанції були передчасними.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 374,379,381,383,384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: