Провадження №: 2-з/752/29/19
У Х В А Л А

05.03.2019 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю. заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту в інтересах ОСОБА_3 на 1/6 (одну шосту) частину квартири загальною площею 33,4 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, яка зареєстрована на ім'я ОСОБА_5.

Разом з тим, представник просив заборонити ОСОБА_5, органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в т.ч. приватним та державним нотаріусам, як спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо 1/6 (однієї шостої) частини квартири загальною площею 33,4 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, у тому числі, але не виключно: приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи, присвоювати реєстраційна номери об`єктам нерухомого майна, вчиняти інші дії до ухвалення рішення по справі.

В обґрунтування своєї заяви представник вказав, що між сторонами виник спір щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 та відповідачу 1 на праві спільної сумісної власності, та після смерті спадкодавця була незаконно відчужена відповідачем 1 відповідачу 2 на підставі договору дарування. З метою позивач вважає, що виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позивача може бути значно ускладнено тим, що у відповідачі можуть здійснити повторне незаконне відчуження.

Таким чином, позивач вважає, що враховуючи той факт, що відповідач є фізичною особою і має можливість у спрощених процедурах в будь-який момент, здійснити відчуження належного йому майна на користь інших осіб існує великий ризик в подальшому можливого невиконання відповідачем рішення суду про задоволення позовних вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з'ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов'язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв'язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Позивачем повному обсязі доведено, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, а заходи забезпечення позову такими, що є співмірними з огляду на розмір пред'явлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 187 - 192, 260, 261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на 1/6 (одну шосту) частину квартири, загальною площею 33,4 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, яка зареєстрована на ім'я ОСОБА_5.

Заборонити ОСОБА_5, органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в т.ч. приватним та державним нотаріусам, як спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо 1/6 (однієї шостої) частини квартири загальною площею 33,4 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, у тому числі, але не виключно: приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи, присвоювати реєстраційна номери об`єктам нерухомого майна, вчиняти інші дії до ухвалення рішення по справі.

Стягувачем є ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2), а боржниками є ОСОБА_5 (АДРЕСА_1).

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред'явлення ухвали до виконання - три роки.

Копію ухвали надіслати сторонам.

У відповідності до ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур