Ухвала

25 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 272/15/16-ц

провадження № 61-3339ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Андрушівського району електромереж приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» про встановлення факту в зв'язку з посяганням на життя та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому просив встановити факт посягання на його життя внаслідок ураження електричним струмом, що мав місце 25-26 листопада 2005 року та стягнути із відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

11 лютого 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направив касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року як незаконне, скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2019 року як таку, що прийнята на неправдивих доказах, задовольнити його позовні вимоги повністю, а справу передати до Антикорупційного суду України.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Такі підстави викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, судові рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 400 ЦПК України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилався, зокрема, на те, що його представник ОСОБА_3 не виконала своїх обов'язків, а тому його права залишилися незахищеними; апеляційний суд переглянув справу не в повному обсязі; заперечення на позов, подані представником відповідача, а також висновок проведеної у справі експертизи містять неправдиві відомості.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у ній не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи положення наведеної норми Закону, а також те, що у касаційній скарзі ОСОБА_1 не викладені передбачені ЦПК України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню.

При цьому Верховний Суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року № 24402/02).

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Андрушівського району електромереж приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» про встановлення факту в зв'язку з посяганням на життя та відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Лесько