Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 662/820/17

провадження № 61-29906св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Новотроїцьке житлово-комунальне підприємство,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Новотроїцького житлово-комунального підприємства на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року у складі судді Решетова В. В. та рішення апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Полікарпової О. М., Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Новотроїцького житлово-комунального підприємства (далі - Новотроїцьке ЖКП) про поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08 травня 2017 року по день ухвалення рішення та відшкодування витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначила про те, що наказом відповідача від 03 травня 2017 року її звільнено із займаної посади за прогул, на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Наказ відповідача про її звільнення вважає незаконним, оскільки вона з 18 квітня по 03 травня 2017 року хворіла, що підтверджується довідкою ЛКК від 03 травня 2017 року № 540, а тому була відсутня на роботі з поважних причин.

ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ від 08 травня 2017 року № 44-к про звільнення ОСОБА_4 з посади економіста з планування Новотроїцького ЖКП та поновлено її на роботі з 08 травня 2017 року. Стягнуто з Новотроїцького ЖКП на користь ОСОБА_4 9 930,80 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5 тис. грн понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 була відсутньою на роботі з поважних причин, підстави для застосування такого крайнього заходу дисциплінарного стягнення як звільнення з роботи у адміністрації Новотроїцького ЖКП були відсутні.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2017 року рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року в частині розміру стягнутих з Новотроїцького ЖКП на користь ОСОБА_4 судових витрат змінено шляхом зменшення їх з 5 тис. грн до 2 500 грн.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є законним і справедливим, ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. Однак районний суд неправильно провів розрахунок витрат позивача на правову допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 15 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Новотроїцьке ЖКП просить скасувати рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2017 року, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Надходження касаційної скарги

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Новотроїцького районного суду Херсонської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

28 грудня 2017 справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

Касаційна скарга Новотроїцького ЖКПмотивована тим, рішення судів першої та апеляційної інстанції є незаконними та несправедливими, ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги з тимчасової непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Оскільки ОСОБА_4 офіційно працювала у відповідача та за неї сплачувалися обов'язкові платежі, то її тимчасова непрацездатність повинна бути засвідчена лише одним документом - листком непрацездатності, який нею надано не було, а тому її звільнення проведено відповідачем з дотриманням норм трудового законодавства України.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що ОСОБА_4 з 03 червня 2011 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, 01 вересня 2016 року наказом Новотроїцького ЖКП № 56-к її переведено на посаду економіста з планування Новотроїцького ЖКП, роботу на якій вона суміщала з роботою касира.

З 18 квітня по 03 травня 2017 року ОСОБА_4 була відсутня на роботі у зв'язку з хворобою, що підтверджується поясненнями свідків лікарів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, до яких 18 квітня 2017 року позивач зверталася на прийом, та записами в амбулаторній картці хворої.

Листок непрацездатності ОСОБА_4 не було відкрито у день звернення, оскільки на запитання лікаря ОСОБА_5 про необхідність його видачі позивач нічого не відповіла. ОСОБА_5 припускає, що у зв'язку з ускладнення хвороби у ОСОБА_4 у вигляді погіршення слуху, вона могла не розчути питання, а тому й не підтвердила необхідність видачі їй листка непрацездатності, лікар припустила, що листок непрацездатності міг видати хтось з інших лікарів до яких позивач нею була направлена.

08 травня 2017 року позивач надала адміністрації Новотроїцького ЖКП довідку ЛКК, яка підтвердила перебування позивача на амбулаторному лікуванні в указаний період.

Наказом Новотроїцького ЖКП від 08 травня 2017 року № 44 ОСОБА_4 звільнено з посади економіста з планування Новотроїцького ЖКП з 08 травня 2017 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин у період з 18 квітня по 03 травня 2017 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих

процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з пунктом 4 статі 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з'ясування поважності причин його відсутності.

18 квітня 2017 року ОСОБА_4 попередила керівництво про те, що вона захворіла, після чого передала касу та пішла до лікарні. Візуально її хворобливий стан проявлявся у почервонінні очей.

Відповідач щоденно, починаючи з 18 квітня 2017 року складав акти про відсутність ОСОБА_4 на роботі без поважних причин.

Суди встановили, що ОСОБА_4 була відсутня на роботі у період з 18 квітня по 03 травня 2017 року з поважних причин.

Ухвалюючи рішення про поновлення позивача на роботі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про незаконність звільнення ОСОБА_4, оскільки факт відсутності позивача на роботі протягом спірного періоду без поважних причин відповідач не довів.

Відповідно до положень статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому суд вража, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, також підлягає задоволенню.

Встановивши незаконність звільнення позивача з роботи, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08 травня по 03 серпня 2017 року, у розмірі, розрахованому з дотримання положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до статті 60 ЦПК України (у чинній на момент розгляду справи судами редакції) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України (у редакції станом на час розгляду справи судами), правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги Новотроїцького ЖКП про те, що відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановлено порядку листок непрацездатності, не заслуговують на увагу, оскільки позивач не заявляла вимог про стягнення заробітку за час відсутності її на роботі.

Самі по собі аргументи касаційної скарги про відсутність поважних причин відсутності позивача на роботі в зазначений періодне спростовують висновків судів, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в незмінній частині та рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Новотроїцького житлово-комунального підприємства залишити без задоволення.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат