Справа № 165/2453/17 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/267/19 Категорія: 61 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Данилюк В. А.,

з участю:

секретаря судового засідання - Лимаря Р. С.,

позивача- Чужикової І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства масиву "Прикордонник", третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Державний реєстратор відділу "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, про визнання недійсним рішення правління товариства, за апеляційною скаргою Садівничого товариства масиву "Прикордонник" на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 07 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним рішення правління Садівничого товариства масиву «Прикордонник» та вирішено питання про судові витрати.

У грудні 2018 року відповідач Садівниче товариство масиву "Прикордонник" звернулося до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 07 листопада 2018 року.

Дана заява містила покликання на неправильну оцінку судом доказів по справі та неправильне застосування норм матеріального права, що у свою чергу відповідач вважав підставою для скасування вказаного заочного рішення.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2018 року заяву представника Садівничого товариства масиву "Прикордонник" Веселова Ігоря Володимировича про перегляд заочного рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 07 листопада 2018 року у цивільній справі за вказаним позовом залишено без розгляду.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, Садівниче товариство масиву "Прикордонник" подало апеляційну скаргу, в якій покликається на незаконність та необгрунтованість ухвали у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права.

Відповідач вказує, що строк подання заяви про перегляд заочного рішення пропущено ним із поважних причин, які виникли не з його вини, оскільки заяву про перегляд заочного рішення на адресу Нововолинського міського суду було здано у поштовому відділенні 12.12.2018 року о 18 год. 21 хв., що підтверджено поштовим відправленням та фіскальними чеками, виданими поштовим відділенням у зв'язку з відправкою рекомендованого листа. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не взято до уваги докази та доводи, які наведені заявником.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи СТМ «Прикордонник» у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 07 листопада 2018 року та залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником суду не обґрунтовано та не доведено наявність поважних обставин, з яких ним був пропущений встановлений законом процесуальний строк для подання до суду заяви про перегляд заочного рішення суду та не подано жодних доказів на підтвердження зазначених у клопотанні обставин, що у свою чергу є підставою для залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без розгляду.

Проте апеляційний суд не погоджується з цим висновком з огляду на таке.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Аналізуючи положення вказаної статті, апеляційний суд вважає, що для поновлення судом строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у разі звернення відповідача із такою заявою до суду у двадцятиденний строк з дня отримання копії повного заочного рішення немає необхідності наводити будь-які інші причини пропуску строку, оскільки таке право визначено відповідачу даним процесуальним законом. Лише у разі подання до суду заяви у строк понад двадцять днів відповідач повинен навести поважні причини його пропуску, які суд може взяти до уваги при вирішенні питання про його поновлення.

Згідно зі ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частина перша ст.127 ЦПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому ЦПК України не пов'язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом статей 81, 127 ЦПК України поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до супровідного листа від 12 листопада 2018 року Нововолинським міським судом відповідачу СТМ "Прикордонник" за зареєстрованою адресою: Волинська область, місто Нововолинськ, вул. Св. Володимира, 1, було направлено копію заочного рішення суду від 07 листопада 2018 року, яку останній отримав 22 листопада 2018 року, про що свідчить відмітка на повідомленні про надіслання копії судового рішення (а.с. 191, т.1).

Отже, тридцятиденний строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України тривав до 07 грудня 2018 року.

Крім того, відповідач за вказаним законом мав право на поновлення строку для подачі заяви протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення, тобто до 12 грудня 2018 року включно.

12 грудня 2018 року в даній справі була подана поштою (що видно із штемпеля на конверті) заява про перегляд заочного рішення, яка у своїй мотивувальній частині одночасно містила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. Також у заяві вказано причини пропущення строків із наданням доказів на їх підтвердження, зокрема, інформаційної довідки з Інтернет-сторінки офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» за результатом відстеження пересилання поштового відправлення № 878 (а.с.207, т.1).

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.124 ЦПК України останній день строку триває до 24 години і строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Оскільки представник відповідача подав заяву про перегляд заочного рішення протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення, що підтверджено належним доказами, тому він мав право на поновлення пропущеного строку на подання такої заяви і без зазначення інших поважних причин.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вищенаведені вимоги закону та обставини справи не врахував, не дав їм належну оцінку, та дійшов помилкових висновків про недоведеність відповідачем поважних причин пропуску строку на перегляд заочного рішення та відсутність у заяві прохання про поновлення строку.

Крім того, апеляційний суд, зважаючи на особливості перегляду заочного рішення, враховує, що постановлення оскаржуваної ухвали фактично унеможливлює оскарження відповідачем заочного рішення в апеляційному порядку, що може свідчити про відмову в доступі до правосуддя.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France») Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Судове рішення повинно відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до позивача, так і до відповідача.

Відповідно до п.4 ч.1ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вказаних обставин, ухвала Нововолинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2018 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Садівничого товариства масиву "Прикордонник" задовольнити.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2018 року в даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді