ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Черкаси

справа № 707/10/19 провадження № 22-ц/821/496/19 категорія: 304090300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бородійчук В.Г.

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»

представник позивача: адвокат Фацул Марія Валеріївна

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - адвоката Фацул Марії Валеріївни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з указаним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем 05 вересня 2013 року укладено кредитний договір №GP-5021563, на підставі якого видано кредит у розмірі 12160 грн. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». Однак, відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує довготривалий час, внаслідок чого станом на 14 грудня 2018 року утворився борг у розмірі 51078 грн. 48 коп., з яких: 4752 грн. 83 коп. - заборгованість за кредитом, 3506 грн. 03 коп. - заборгованість за процентами, 449 грн. 59 коп. - заборгованість за комісією, 42370 грн. 03 коп. - штрафні санкції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», (), - заборгованість за кредитним договором у розмірі 3901 (три тисячі дев`ятсот одна) грн. 04 коп. та судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем слідує рахувати за період часу з 05 січня 2016 року по 05 вересня 2016 року, оскільки за період з 05 жовтня 2013 року по 05 грудня 2015 року сплили строки позовної давності. Тому, станом на 14 грудня 2018 року заборгованість становить 3901 грн. 04 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 3638 грн. 26 коп. та процентів за користування кредитом - 262 грн. 78 коп. Позовна вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією є незаконною, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 42370 грн. 03 коп., то суд констатує, що вона є необґрунтованою. Позивачем не надано жодного розрахунку з нарахування указаної неустойки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У вересні 2019 року представник ПАТ «ПУМБ» - адвокат Фабул М.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2019 року скасувати, посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при відмові у стягненні частини заборгованості за кредитними зобов`язаннями, суд 1 інстанції посилається на те, що строк позовної давності сплив до платежів за період з 05 жовтня 2013 року по 05 грудня 2015 року, а заборгованість відповідача за кредитним договором слід рахувати за період часу з 05 січня 2016 року по 05 вересня 2016 року.

ПАТ «ПУМБ» не погоджується з даним висновком, оскільки вважає, що банком не було пропущено строків позовної давності, зважаючи на те, що відповідачем на часткове виконання своїх кредитних зобов`язань, були внесені платежі, а саме: 30.01.2018 року внесення готівки в рахунок погашення кредитної заборгованості за КД GP-5021563 в розмірі 500грн., 02.03.2018 року внесення готівки в рахунок погашення кредитної заборгованості за КД GP-5021563 в розмірі 500грн., що підтверджується випискою з рахунку. Тобто, до звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості. Строк позовної давності банком не пропущено з вищенаведених підстав.

Стверджує, що судом першої інстанції не встановлено всіх суттєвих обставин справи, у зв`язку з чим ухвалено незаконне рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

16 вересня 2019 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - адвоката Фацул Марії Валеріївни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Єльцов В.О., Нерушак Л.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року поновлено Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» строк на апеляційне оскарження рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2019 року, апеляційну скаргу залишено без руху, надавши строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме для сплати судового збору в розмірі 2 643грн.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року справу відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року цивільну справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем 05 вересня 2013 року укладено кредитний договір №GP-5021563, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 12160 грн.

19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №.

У статуті ПАТ «ПУМБ», затвердженому позачерговими загальними зборами акціонерів, зазначено, що позивач є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».

Як вбачається з графіку платежів, доданого до пропозиції укласти договори (оферти), кредитне зобов`язання складається зі щомісячних платежів, тобто з окремих зобов`язань, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний дійшов висновку, що апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем 05 вересня 2013 року укладено кредитний договір №GP-5021563, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 12160 грн.

19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №.

Відповідно до п. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

У статуті ПАТ «ПУМБ», затвердженому позачерговими загальними зборами акціонерів, зазначено, що позивач є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».

У пропозиції укласти договори (оферті) від 05 вересня 2013 року зазначено, що моментом прийняття (акцепту) банком пропозицій позичальника про укладення кредитного договору та договору страхування вважається дата підписання банком цієї пропозиції та скріплення його печаткою, а також момент вчинення банком до моменту підписання ним (скріплення печаткою) цієї пропозиції фактичних дій, визначених кредитним договором, щодо надання кредиту, в тому числі в частині сплати ціни договору страхування. Вказані дії є юридично значимими для позичальника та банку та є доказом укладення кредитного договору та договору страхування на умовах, викладених в цій пропозиції та умовах. Дана пропозиція щодо укладення вказаних в ній договорів є чинною для її прийняття (акцепту) банком протягом 30 (тридцяти) днів з дати її підписання позичальником. Також позичальник погодився з тим, що протягом 30 календарних днів після прийняття (акцепту) банком цієї пропозиції та набуття чинності кредитним договором, він може звернутися до банку за його місцезнаходженням протягом операційного часу та передати примірник цієї пропозиції та умов (якщо умови не були підписані ним раніше), для підписання їх уповноваженою особою банку та проставляння печатки. Та, у випадку прострочення тридцятиденного строку звернення до банку, він може отримати копію цієї пропозиції та умов, завірені підписом уповноваженої особи банку та його печаткою, які будуть мати силу оригіналу.

Як вбачається з графіку платежів, доданого до пропозиції укласти договори (оферти), кредитне зобов`язання складається зі щомісячних платежів, тобто з окремих зобов`язань, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку.

22.09.2017 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» направив письмову вимогу (Повідомлення) Сможному М ОСОБА_2 про виконання зобов`язання перед ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором GP-5021563 від 05.09.2013 року, а саме негайно погасити заборгованість в загальному розмірі 22 740,23грн. в строк до 29.09.2017 року.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності за позовними вимогами про повернення кредиту, процентів та комісії, посилаючись на ст. 261 ЦК України, постанови ВСУ від 06.11.2013 у справі №6-116цс13, від 19.03.2014 у справі №6-20цс14, постанову ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. також заявив клопотання про застосування строку позовної давності щодо стягнення штрафу, який є спеціальним і відповідно до с.2 ст. 258 ЦК України становить один рік.

Відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст. 267 ЦК України, у випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності. Оскільки з дати останнього нарахування щомісячного платежу до моменту подачі позовної заяви минуло більше, ніж один рік, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення неустойки.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем слідує рахувати за період часу з 05 січня 2016 року по 05 вересня 2016 року, оскільки за період з 05 жовтня 2013 року по 05 грудня 2015 року сплили строки позовної давності. Тому, станом на 14 грудня 2018 року заборгованість становить 3901 грн. 04 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 3638 грн. 26 коп. та процентів за користування кредитом - 262 грн. 78 коп.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16 зазначено, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживчу кредитів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійними.

З цього слідує, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією є незаконною, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 42370 грн. 03 коп. є необґрунтованими, так як позивачем не надано жодного розрахунку з нарахування указаної неустойки.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності. Оскільки з дати останнього нарахування щомісячного платежу до моменту подачі позовної заяви минуло більше, ніж один рік, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення неустойки.

З урахуванням викладеного, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про задоволенню позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі 3901грн. 04коп.

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (справа №641/1750/16-ц) зазначено, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Таким чином, висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апелянта про те, що ПАТ «ПУМБ» не було пропущено строків позовної давності, зважаючи на те, що відповідачем на часткове виконання своїх кредитних зобов`язань, були внесені платежі, а саме: 30.01.2018р. внесення готівки в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором GP-5021563 в розмірі 500грн., 02.03.2018р. внесення готівки в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором GP-5021563 в розмірі 500грн., тобто, до звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості, що підтверджується випискою з рахунку, доданою до апеляційної скарги, є необґрунтованими.

Оскільки, ч. 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В позовній заяві ПАТ «ПУМБ» заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року розгляд справи було призначено на 14 лютого 2019 року у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін.

05.02.2019 року до суду ПАТ «ПУМБ» було подано заяву про розгляд цивільної справи без участі представника позивача. Будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання, останній не подав.

Проте, ПАТ «ПУМБ» до апеляційної скарги додані нові докази, що не досліджувались судом першої інстанції, а саме виписку з особового рахунку відповідача за період з 14.11.2016 по 16.08.2019 (а.с. 114) на підтвердження того, що банком не було пропущено строк позовної давності, так як відповідачем були внесені платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості 30.01.2018 та 02.03.2018.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо докази не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк» - адвоката Фацул Марії Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді