Справа № 727/872/19
Провадження № 2/727/564/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі

головуючого судді Волошина С.О.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці справу за позовом ОСОБА_2 (м.Чернівці, вул.Комарова, 11/25) до ОСОБА_3 (м.Чернівці, вул.Комарова, 11/25) про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом в інтересах ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В позовній заяві вказує, що 25.02.2011 року позивач з відповідачем уклали шлюб. Під час шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В позовній заяві вказує, що останнім часом в їх родині почали виникати суперечки, постійні конфлікти та непорозуміння, спільне життя між ними не склалось, вони не зійшлись характерами та шлюбні відносини фактично припинені.

На даний час вони проживають разом по зареєстрованій адресі, оскільки іншого житла для проживання немає, однак не підтримують шлюбні відносини, а лише задля інтересів дітей підтримують спілкування. На даний час позивачкою подано позовну заяву про розірвання шлюбу та 27.11.2018 року відкрито провадження по справі, а 03.01.2019 року надано термін для примирення.

Вважає, що вимушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки відповідач належним чином не виконує свої обовязки по утриманню дітей.

Оскільки діти потребують матеріальних затрат на одяг, взуття, харчування, вітамінів, відпочинок та оздоровлення, повноцінний розвиток, тощо. За її підрахунком в середньому в місяць вона має нести приблизно 3100 грн. на харчування та засоби гігієни. Однак враховуючи витрати на сезонні речі, потрібно щонайменше 4700грн, що в загальному складає 7800грн.

Станом на сьогодні вона не має постійної роботи та доходу, вимушена перебиватись тимчасовими заробітками і враховуючи всі витрати які необхідні на дітей, не враховуючи комунальні послуги, вимушена звертатись з даним позовом до суду.

Відповідач має не постійний мінливий дохід, а неповнолітні діти повинні отримувати відповідне грошове забезпечення на оплату харчування, проживання, на забезпечення повноцінного рівня життя, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання двох дітей по 2500грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення повноліття дітей.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін і відповідачу наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 27.02.2019 року спрямував на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково, а саме вказав, що позов є безпідставним, необґрунтованим відповідними належними та допустимими доказами, є неправдивим, ґрунтується виключно на припущеннях позивача, без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору та бажанні отримати незаконну матеріальну вигоду. Проте, він не відмовляється від сплати аліментів на дітей, але в меншому розмірі ніж просить позивач. Зокрема, відповідач вказав, що позивач не надала підтвердження того, що в місяць на дітей вона витрачає 7800грн., крім цього позивач зазначає що діти проживають в одній квартирі з відповідачем, таким чином не можна брати до уваги тільки той факт що позивач витрачає кошти на продукти харчування.

Крім цього, позивачка вводить суд в оману, кажучи про те, що вона не працює, хоча згідно довідки ПП ОСОБА_7, позивач ОСОБА_2 працює в нього на посаді продавець-консультант, а також позивач є забезпеченою особою має на праві власності житло в м.Камянець-Подільський.

Також, відповідач вказує, що він є учасником АТО, після повернення з АТО перебуває на диспансерному обліку та потребує постійного лікування, не працює, індивідуальною трудовою діяльністю не займається, а здійснює догляд за пристарілою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім цього, він допомагає батькові ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є пенсіонером та хворіє. Таким чином, відповідач несе додаткові витрати крім витрат на своїх дітей. Сума яку позивач просить стягнути на кожну дитину в розмірі 2500 є незрозумілою та нічим не обґрунтовується. Враховуючи викладене, просив позов задовольнити частково і він згідний сплачувати на кожну дитину по 1200грн. щомісячно.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, представником позивача спрямовано до початку розгляду справи по суті, заяву де представник позивача просила розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи по суті, спрямував на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, поданий відзив на позовну заяву підтримує повністю, не заперечує щодо стягнення з нього на утримання дітей аліментів в розмірі по 1200грн. на кожну дитину щомісячно.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, враховуючи відзив відповідача в якому він позов визнав частково, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 25.02.2011 року відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №229 (а.с.12).

Під час шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія І-МИ №145938, І-МИ №243662 (а.с.17-18).

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обовязку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

На даний час мінімальний розмір аліментів у зв'язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», 50% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить з 1 січня 2019 року 1013,50 грн., з 1 липня - 1059 грн., з 1 грудня - 1109 грн.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, те що відповідач офіційно не працює та має нерегулярний, мінливий дохід, а також здійснює догляд за престарілою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією довідки наявною в матеріалах справи, а також те, що відповідач позов визнав частково, а саме на суму 1200грн.

Крім цього, суд враховує той, факт що відповідач перебуває на диспансерному обліку та потребує постійного лікування, що підтверджується, випискою із медичної карти амбулаторного хворого.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач офіційно працює продавцем-кунсультантом (наказ №12 від 11.09.2018 року), що підтверджується копією довідки ПП ОСОБА_7, та враховуючи те, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), враховуючи, що значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки, суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання спільних дітей аліментів у розмірі 1200грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у даному віці.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 24 січня 2019 року.

З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, прожитковий мінімум забезпечує лише сплати судових витрат, з другої мінімальні потреби дитини.

На підставі викладеного, суд вважає виходячи з обставин справи, матеріального становища сторін, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів ОСОБА_5, ОСОБА_6, в розмірі 1200грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 24.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону.

Такий розмір аліментів не значно перевищує половину прожиткового мінімуму, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», який для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2019 року 1013,50 грн.

Визначений судом розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.141, 150, 157, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279, 354, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 (одній тисячі двісті) гривень на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 січня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого та проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць, в іншій частині рішення може бути оскаржено.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Чернівців або безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ: С.О.Волошин