ПОСТАНОВА

іменем України

12 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 392/1570/16-ц

провадження № 22-ц/4809/1526/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2019 року у складі судді Березія Ю.А.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі про скасування постанов та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову вказала, що її чоловік - ОСОБА_2 з 30 років працював на підприємствах по видобутку уранових руд в умовах впливу особливо шкідливих виробничих факторів, виконуючи роботу підземного прохідника з правом ведення вибухових робіт, бригадира підземної бригади, підземного гірничого працівника, підземного гірничого майстра з повним робочим днем в підземних умовах, із загальним стажем роботи 26 років. Зазначала, що 21 серпня 1999 року ОСОБА_2 звільнився з роботи за власним бажанням. 08 травня 2013 року ОСОБА_2 було встановлено першу групу інвалідності.

15 травня 2013 року ОСОБА_2 було підтверджено професійний характер третього захворювання, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 07 серпня 2013 року встановлено причинний зв`язок смерті чоловіка позивача з наслідками раніше отриманого третього професійного захворювання.

У серпні 2013 року вона звернулася до Відділення Фонду із заявою про призначення їй страхових виплат у разі втрати годувальника у зв`язку з тим, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка, як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва.

Постановами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 09 вересня 2013 року №1112/82/82.2/1 її було взято на облік як особу, яка має право на страхові виплати у разі втрати годувальника, та від 09 вересня 2013 року № 1112/82/82.2/2 та № 1112/82/82.2/3 було призначено ОСОБА_1 одноразову допомогу у сумі 0,00 грн. та щомісячну страхову виплату в розмірі 0,00 грн. з 07 серпня 2013 року безстроково.

Вважає, що призначення щомісячної страхової виплати в сумі 0,00 грн. є неправомірним та суперечить частині 12 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та постанові Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням».

Посилаючись на зазначені обставини просила суд скасувати постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі «Про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого» від 9 вересня 2013 року №1112/82/82.2/3; зобов`язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі взяти для розрахунку щомісячної страхової виплати позивачеві як особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого ОСОБА_2 місячну тарифну ставку (посадовий оклад) майстра гірничого на момент настання страхового випадку станом на 05 липня 2013 року та зобов`язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі призначити з дати настання права виплатити позивачеві щомісячну страхову виплату як особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого, виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу) майстра гірничого станом на 05 липня 2013 року.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2017 року залучено до участі у справі Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (т.1 а.с.110-113).

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року замінено відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі на належного відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області (т.1 а.с.190-191).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2019 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській областінаправило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2019 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» також направиловідзив до апеляційного суду на апеляційну скаргу, просить рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2019 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області Петрова О.М. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності належним чином повідомленої третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що чоловік позивача ОСОБА_2 у період з 13 серпня 1984 року до 21 серпня 1999 року працював на Смолінській шахті державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (т.1 а.с. 7-12, 206-207).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 08 травня 2013 року ОСОБА_2 було безстроково повторно встановлено першу групу інвалідності загального захворювання (т.1 а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області 20 травня 2013 року (т.1 а.с.6).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05 липня 2013 року за формою П-4 хронічне професійне захворювання виникло у ОСОБА_2 у зв`язку з тривалим терміном праці під впливом шкідливих виробничих факторів (іонізуюча радіація) на Приаргунському гірничо-хімічному комбінаті та на ОСОБА_4 шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (т.1 а.с. 13-15).

Висновком МСЕК встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з третім професійним захворюванням, за яким страхові виплати йому не призначалися (т.1 а.с.13-15)

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Маловисківському районі Кіровоградської області від 09 вересня 2013 року № 1112/82/82.2/1 взято на облік ОСОБА_1 як особу, яка має право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, оскільки на час смерті чоловіка від професійного захворювання вона була інвалідом ІІІ групи професійного захворювання (т.1 а.с.16).

Згідно з довідкою про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії 10 ААА №001572 висновком Кіровоградської обласної МСЕК №2 встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням (т.1 а.с.17).

09 вересня 2013 року постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському району №1112/82/82.2/3 ОСОБА_1 було призначено одноразову допомогу у сумі 0,00 грн. та щомісячну страхову виплату як особі, яка має право у разі смерті потерпілого, у розмірі 0,00 грн. з 07 серпня 2013 року безстроково (т.1 а.с.31).

Такий розрахунок було проведено виходячи з доходу потерпілого у розмірі 0,00 грн. на підставі довідки ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» від 23 серпня 2013 року № 10-51/3509, згідно з якою сума заробітної плати ОСОБА_2 за період з лютого 1999 року по липень 1999 року становила 0,00 грн. (т.1 а.с.19).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, яка діяла станом на 5 липня 2013 року, тобто на час виникнення правовідносин, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Згідно з частинами 2 і 3 статті 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» (далі по тексту Порядок) розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат (крім страхування на випадок безробіття) та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи (зайняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески.

У разі встановлення причинного зв`язку смерті застрахованої особи з ушкодженням здоров`я відповідно до законодавства середня заробітна плата для призначення суми одноразової допомоги сім`ї обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати, яка була визначена при останньому перерахунку страхових виплат (п. 12 зазначеного Порядку).

Вказані положення законодавства поширюються на призначення суми одноразової допомоги сім`ї потерпілого і не застосовуються при призначенні щомісячної страхової виплати. Такі висновки викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 .

Пунктом 4 Порядку передбачено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для застрахованих осіб є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала (тимчасова непрацездатність) виключаються з розрахункового періоду (приклад наведено у додатку №1).

Зокрема, у прикладі 4 до п.4 Порядку, наведеному в додатку №1, вказано, що оскільки особа взагалі не працювала з поважних причин, то цей місяць виключається з розрахункового періоду.

Отже розрахунковим періодом є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, а місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала виключаються з розрахункового періоду, а не замінюються іншими місяцями, яким у даному випадку є період з лютого по липень 1999 року.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про необхідність здійснення розрахунку страхових виплат на підставі положень Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 25 червня 2015 року, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266.

Доводи ОСОБА_1 про право на перерахунок відповідно до абз.4 п.6 Порядку є безпідставними, оскільки його дія поширюється на застрахованих осіб, а не осіб, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого.

Відповідно до пункту 10 Порядку у разі, якщо перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку або якщо страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначається виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку.

Тобто, до розрахунку береться саме місячна тарифна ставка (посадовий оклад) конкретного працівника, а не місячна тарифна ставка (посадовий оклад) аналогічної професії (посади).

Судом першої інстанції встановлено, що на момент настання страхового випадку ОСОБА_2 не працював, заробітної плати не мав, а тому посилання на положення пункту 10 Порядку є безпідставним, оскільки положення зазначеного нормативного акту регулює середню заробітну плату для розрахунку страхових виплат працівників - застрахованих осіб, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку вони не мали заробітку (грошового забезпечення) з поважних причин, що зазначені у пункті 4 цього Порядку.

Зокрема, в постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі №6-1767цс16 викладено правовий висновок про те, що статтею 55 Закону № 1105-ХІV передбачено право виконавчих органів Фонду звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків, розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань, але факт нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, який пов`язаний з виробництвом, не може бути оскаржений Фондом (його регіональними відділеннями).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний