Справа № 146/150/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" березня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Василіввни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2

Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні позивача.

На даний час донька навчається в Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича та потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини відмовляється.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1100 грн, щомісячно але не менше 50% для дитини відповідного віку до припинення навчання.

Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вищевказану ухвалу суду було отримано 15 лютого 2019 року, а відповідачем 15 лютого 2019 року було отримано копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви із доданими до неї документами.

04 березня 2019 року через канцелярію суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2 разом із додатками (доказами), проте до даного відзиву не додано документи що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи як того вимагає норма п.2 ч. 5 ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку зтаких підстав.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 5).

Згідно довідки Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області № 10 від 11 січня 2019 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с. 8).

Як вбачається з копії договору про надання освітніх послуг, укладеного між Чернівецьким національним університетом ім. Ю.Федьковича та ОСОБА_1, ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у даному закладі освіти за спеціальністю філілогія (англійсько-український переклад та переклад з другої іноземної мови) з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с. 6).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вже зазначалося, на підтвердження своїх заперечень відповідач подав відповідні докази, проте суд не бере до уваги такі докази оскільки відсутні підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, зокрема позивачу.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Крім того суд зветає увагу, що в позовній заяві позивач просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з наступною індексацією, однак правила ст. 184 СК України до зазначених правовідносин не застосовуються, підлягає застосуванню спеціальна норма ст. 199 СК України.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 31 січня 2019 року до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 31 січня 2019 року.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 768,40 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статями 182, 191, 199, 200 СК України, статями 2, 4, 13, 76, 81, 263-265, 430 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 Василіввни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 накористь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 31 січня 2019 року до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років або до закінчення навчання 30 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід держави 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4