Постанова

Іменем України

25 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 235/1960/13-ц

провадження № 61-48798св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - начальник Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року у складі судді Назаренко Г. В. та постанову Донецького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Тимченко О. О., Азевича В. Б., Дундар І. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст скарги

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду із скаргою на рішення начальника Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі - ВДВС ГТУЮ) у Донецькій області Кудрінського М. С.

Скарга мотивована тим, що в Покровському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 45730426, в яке входять, зокрема, виконавчі провадження № 43472842, № 43677035, № 48333419 про стягнення боргу з ОСОБА_5 на загальну суму 518 887,53 грн. У ході примусового виконання арештоване майно боржника було передано для проведення реалізації на електронних торгах. Згідно протоколу проведення електронних торгів від 04 квітня 2018 року № 324854 треті електронні торги щодо реалізації арештованого нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_7, не відбулися. Вимогою начальника Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Кудірнським М. С. її було зобов'язано внести на відповідний рахунок ВДВС 675 766,47 грн, тобто різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

Зазначала, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів. Так як вартість будинку на третіх електронних торгах склала 833 700,00 грн., вона зобов'язана внести на відповідний рахунок ВДВС різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь, у розмірі 314 812,47 грн. (833 700,00 грн - 518 887,53 грн.). Вважає вимогу начальника ВДВС такою, що порушує вимоги частини восьмої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі вказаного ОСОБА_4 просила суд:

скасувати вимогу начальника Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 22 травня 2018 року № 14.18/22276;

зобов'язати начальника Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області направити їй вимогу про внесення на відповідний рахунок органу ВДВС різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь, яка відповідає вимогам статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»;

зупинити реалізацію житлового будинку АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_7;

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що згідно з абзацом 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальником Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій областібуло винесено постанову про виправлення помилки у виконавчому документі від 12 червня 2018 року, якою внесено виправлення до документу «Вимога в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження від 22 травня 2018 року № 14.12.22276, а саме: з абзацу п'ятого виключено слово «початковою», з абзацу шостого виключено слово «початковою», з абзацу сьомого виключено слово «початковою», а суму «675 766,47 грн» замінено на «318 466,47 грн», з абзацу восьмого виключено слово «початковою». Копія зазначеної постанови була отримана стягувачем 16 червня 2018 року і нею не оскаржувалась. Таким чином, на час розгляду скарги заявника відсутні підстави для її задоволення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 є законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції зазначав, що постанова начальника Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькійпро виправлення помилки у виконавчому документі від 12 червня 2018 року прийнята відповідно до закону та у межах його повноважень, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимоги про зупинення реалізації житлового будинку АДРЕСА_1 апеляційний суд, посилаючись на роз'ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у пункті 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), вказував навідсутність правової норми, яка б надавала суду повноваження вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким її скаргу на рішення державного виконавцязадовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме неправильно витлумачені норми статей 34, 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує на помилковий висновок судів стосовно наявних повноважень у начальника Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області вносити зміни у свої власне рішення.

Зазначає, що судом не розглянуто її вимогу про зупинення реалізації житлового будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

У січні 2019 року від начальника Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначає, що суди правомірно, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, дійшли висновку про те, що всі допущені механічні помилки, в тому числі й арифметичні помилки в оскаржуваній Вимозі виправлені.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На примусовому виконанні у ВДВС перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 45730426 про стягнення з ОСОБА_5 боргів на користь стягувачів, до складу якого входять 6 виконавчих документів про стягнення боргу на загальну суму 2 089 922,04 грн. До складу зведеного виконавчого провадження входять 2 виконавчі документи № 235/786/15-ц від 23 червня 2015 року Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та № 2/235/5/14 від 21 травня 2014 року Красноармійського міськайонного суду Донецької областіпро стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу на загальну суму 515 233,53 грн. 04 серпня 2015 року та 27 травня 2014 року відповідно державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження. У ході примусового виконання арештоване майно боржника було передано до ДП «СЕТАМ» для проведення реалізації. Згідно протоколу проведення електронних торгів № 324854 від 04 квітня 2018 року треті електронні торги щодо реалізації арештованого нерухомого майна, а саме житлового будинку з мансардою, господарськими та побутовими будовами та спорудами на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_5, не відбулися.

25 квітня 2018 року за вих. №№ 14.18-29/17603 та 14.18-29/17605 на адреси стягувачів ВДВС були направлені листи, в яких стягувачам було запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майно та зазначено, що відповідно до вимог статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові.

02 травня 2018 року ВДВС за вх. № 291 було зареєстровано заяву ОСОБА_4 про залишення за собою нереалізоване майно з електронних торгів № 324854 від 04 квітня 2018 року, які не відбулися. У зазначеній заяві ОСОБА_4 надає згоду на залишення за собою нереалізоване майно, а саме житловий будинок з мансардою, господарськими та побутовими будовами та спорудами на земельній ділянці площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_5

22 травня 2018 року за вих. № 14.18/22276 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_4 була направлена вимога державного виконавця в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», в якій стягувача було зобов'язано протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця даної вимоги внести на депозитний рахунок ВДВС різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь, у розмірі 675 766,47 грн.

12 червня 2018 року начальником Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Кудірнським М. С.на підставі статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» було здійснено перевірку своєчасності, правильності і повноти виконання зведеного виконавчого провадження АСВП № 45730426 від 05 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 боргу на користь стягувачів. Проведеною перевіркою було встановлено, що в матеріалах зазначеного виконавчого провадження перебуває вимога від 22 травня 2018 року, винесена в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та спрямована на адресу стягувача ОСОБА_4 22 травня 2018 року за вих. № 1418/22276. Вимога була винесена на виконання статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі, якщо стягувач виявив своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок ВДВС різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

При складанні зазначеної вимоги заступником начальника Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій областіБратусь С. К. були допущені механічні помилки, у тому числі й арифметичні. Враховуючи викладене, керуючись статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальником Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій областібула винесена постанова про виправлення помилки у виконавчому документі, а саме внесено виправлення до документу «ВИМОГА» у порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 22 травня 2018 року за вих. № 14.18/22276, а саме: з абзацу п'ятого Вимоги від 22 травня 2018 року виключено слово «початковою», з абзацу шостого Вимоги від 22 травня 2018 року виключено слово «початковою», з абзацу сьомого Вимоги від 22 травня 2018 року виключено слово «початковою», а суму 2675 766,47 грн.» замінено на «318 466,47 грн.», а абзаці восьмому Вимоги від 22 травня 2018 року виключено слово «початковою».

12 червня 2018 року за вих. № 14.18.29/26132 на адресу ОСОБА_4 була направлена постанова начальника Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 12 червня 2018 рокупро виправлення помилки у виконавчому документі, винесена на підставі статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано процедуру реалізації майна, на яке звернено стягнення.

Частинами шостою та сьомою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі, якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майн, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Згідно частини восьмої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний потягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок державного виконавця різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Частиною дев'ятою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Як вбачається із матеріалів справи, 12 червня 2018 року начальником Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області була винесена постанова про виправлення помилки у виконавчому документі, а саме внесено виправлення до документу «ВИМОГА» в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 22 травня 2018 року за вих. № 14.18/22276, а саме: з абзацу п'ятого виключено слово «початковою», з абзацу шостого виключено слово «початковою», з абзацу сьомого виключено слово «початковою», а суму 675 766,47 грн» замінено на «318 466,47 грн.», а абзаці восьмому виключено слово «початковою».

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення зі скаргою) начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином безпідставними є доводи касаційної скарги щодо відсутності у начальника начальника Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області повноважень вносити зміни у своє власне рішення, а посилання заявника на застосування у даних правовідносинах положення абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковими.

Також безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що судом не розглянуто вимоги про зупинення реалізації житлового будинку АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_5, оскільки вони спростовуюся матеріалами справи, з яких вбачається, що суд першої інстанції відмовив з задоволені скарги у повному обсязі, його висновок про відмову відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, посилаючись на роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у пункті 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), відповідно до якого при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов правильно висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Суди розглянули дану справу в межах доводів скарги, на підставі наданих доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І.Гулько

Ю. В.Черняк