Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/685/19
Провадження №: 2/332/793/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2019 р.
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Безбородько І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року позивачка ОСОБА_1 через представника адвоката Пономаренко О.О. звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування пред`явлених вимог зазначено, що 30.07.2015 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Студенцовою О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 847.
Проте відповідачка взагалі не виконує взятих на себе зобов`язань. Так, з 12 січня 2004 року по 03 грудня 2018 року вона отримувала соціальну послугу «догляд вдома» у відділенні соціальної допомоги вдома Заводського району, хоч і не мала на це права в зв`язку із укладеним договором довічного утримання. 03 грудня 2018 року вона була знята з обліку та припинила отримувати соціальні послуги у зв`язку із встановленням факту укладання договору довічного утримання. Таким чином, з грудня 2018 року вона фактично кинуто напризволяще. Її чоловік та син померли, єдиною ріднею для неї є її племінниця, яка в свою чергу, через проблеми із здоров`ям та проживанням в іншій частині міста, не завжди має можливість надати допомогу позивачці. У зв`язку із чим позивачка просить розірвати договір довічного утримання, укладений 30 липня 2015 року, застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на вказану квартиру, скасувати реєстрацію заборони на відчуження нерухомого майна - на квартиру.
Відповідно до ухвали судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання була прийнята до розгляду Заводським районним судом м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого провадження на 22.04.2019 року.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2019 року суддя Марченко Н.В. прийняла справу до свого провадження та призначила справу до судового розгляду на 25.10.2019 року.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити з підстав указаних у позові.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце справи була повідомлена вчасно, відзив на позов суду не надала, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не зверталася.
Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач у визначений строк не надала суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження.
Свідок ОСОБА_3 , яка приходиться позивачці племінницею, суду пояснила, що через стан свого здоров`я до тітки навідувалась рідко, рік тому вона дізналась , що її тітка уклала договір довічного утримання з донькою своєї подруги ОСОБА_2 .. Після укладення договору, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 не приходила, та не опікувалась нею, натомість до її тітки приходили співробітниками соціальної служби та опікувались нею. Згодом співробітники соціальної служби довідались, що ОСОБА_4 уклала договір довічного утримання, дана обставина виключає догляд та піклування за особою з підстави укладення договору довічного утримання. ОСОБА_4 залишилась в тяжкому стані без догляду.
Свідок ОСОБА_5 , який приходиться позивачці рідним братом, суду пояснив, що місяць тому він дізнався, що його сестра ОСОБА_4 уклала договір довічного утримання та її квартира перейде іншій особі. ОСОБА_4 повідомила брата, що має намір розірвати договір , оскільки ОСОБА_6 з якою укладеного договір довічного утримання не доглядала та не доглядає її, не приходить до неї. Доглядають ОСОБА_4 брат та племінниця. Крім того, свідок зауважив, що за адресою проживання ОСОБА_4 ОСОБА_6 ніколи не бачив.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, заслухавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
30.07.2015 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Студенцовою О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 847 (а.с. 3-4).
Згідно із п. 1.1. Договору позивачка передала у власність відповідачки квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка їй належить на праві власності на підставі договору від 27.04.2000 року. Відповідно до п. 2.1 Договору сторони домовились щодо обов`язків набувача з надання відчужувану довічного утримання та догляду, до яких належить:
-забезпечення довічного проживання і користування всією квартирою,
-закупівля продуктів харчування один раз на тиждень, приготування їжі і забезпечення триразового харчування;
-здійснення догляду та необхідної допомоги;
-надання побутових послуг;
-забезпечення необхідним медичним обслуговуванням;
-забезпечення придатним для носіння одягом і взуттям;
-здійснення поточного ремонту відчужуваної квартири.
З довідки директора Запорізького міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) № 01-22/616 від 25.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1936 року народження перебувала на обліку як отримувач соціальної послуги догляд вдома у відділенні соціальної допомоги вдома Заводського району ЗМТЦСО (надання соціальних послуг) з 12.01.2004 по 03.12.2018 року (а.с. 10).
У відповідності до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
Відповідно до ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
В силу ст. 756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем: обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було них: передане, і має право вимагати його повернення.
Згідно із ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друге сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
В силу ч. ч. 2. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12. ч. 1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.
Судом встановлено, що фактично відповідачка не виконувала зобов`язання за умовами договору. Так, з показів свідків вбачається, що після укладення договору, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 не приходила, та не опікувалась нею, за адресою проживання ОСОБА_4 ОСОБА_6 не з`являється.
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання слід задовольнити, оскільки вбачається істотне порушення його умов з боку відповідачки.
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-284, 288 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 30 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Студенцовою О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 847.
Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання. Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Скасувати реєстрацію заборони на відчуження нерухомого майна - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та запис про право власності за ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 внесені реєстратором: приватним нотаріусом Студенцовою Оленою Олександрівною, що зареєстрована 30.07.2015 року, реєстраційний номер 23269369.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3495 грн. 05 коп.
Повний текст рішення виготовлено 21.11.2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: Н.В.Марченко