У Х В А Л А

28 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 520/17304/15-ц

Провадження № 14-94 цс 19

ВеликаПалата Верховного Суду у складі :

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С. , Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до ОСОБА_4 (далі - поручитель), Товариства з обмеженою відповідальністю (далі також - ТзОВ) «Кей-Колект» про визнання вимоги незаконною та визнання незаконним права власності

за касаційною скаргою ТзОВ «Кей-Колект» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2016 року та

в с т а н о в и л а:

23 грудня 2015 року позивач звернулася з позовом, в якому просила:

- визнати незаконною вимогу ТзОВ «Кей-Колект» (вих. № 90) від 18 травня 2015 року про усунення порушень;

- визнати незаконним набуття права власності ТзОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира);

- скасувати державну реєстрацію права власності ТзОВ «Кей-Колект» на квартиру;

- вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності ТзОВ «Кей-Колект» на квартиру.

Мотивувала такими обставинами:

- 21 вересня 2006 року позивач уклала з Акціонерним комерційним інноваційним банком«УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «УкрСиббанк», договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - кредитний договір), згідно з яким банк надав позивачу кредит у сумі 80 013,00 швейцарських франків зі сплатою 8,49 % річних на строк до 21 вересня 2011 року;

- того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Акціонерний комерційний інноваційний банк«УкрСиббанк» уклав з поручителем договір поруки, а з позивачем - іпотечний договір, предметом якого була квартира;

- через невиконання позивачем обов'язків за кредитним договором 4 серпня 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслало позивачу вимогу № 138/30-81/2563 про повне дострокове повернення кредитної заборгованості;

- 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТзОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу та право вимоги за іпотечним договором на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами;

- 18 травня 2015 року ТзОВ «Кей-Колект» надіслало позивачу вимогу (вих. № 90) про усунення порушень, в якій просило сплатити всю суму заборгованості за кредитом. Через невиконання позивачем вказаної вимоги ТзОВ «Кей-Колект» звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього.

Позивач вважає, що строк виконання основного зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» в односторонньому порядку змінило шляхом надіслання вимоги № 138/30-81/2563 від 4 серпня 2010 року; ТзОВ «Кей-Колект» пропустило позовну давність щодо повернення кредиту; вимога ТзОВ «Кей-Колект» від 18 травня 2015 року суперечить пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; іпотека має похідний характер від основного зобов'язання та є чинною до припинення останнього.

Позивач стверджує, що квартира, передана в іпотеку для забезпечення валютного кредиту, є її єдиним житлом; площа квартири не перевищує 140 кв м. А тому відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» квартира не могла бути відчужена без згоди власника.

27 травня 2016 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

Мотивував тим, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає способам захисту цивільних прав, визначених у статті 16 Цивільного кодексу України. Вважав, що позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження її вимог та не вказала, в чому полягають неправомірні дії відповідачів.

26 грудня 2016 року Апеляційний суд Одеської області ухвалив рішення, яким скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове про часткове задоволення позову: визнав незаконним визнання за ТзОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 10805498 від 14 серпня 2015 року; у решті вимог - відмовив.

Мотивував нове рішення тим, що ТзОВ «Кей-Колект» набуло право власності на квартиру в позасудовому порядку всупереч пунктам 5.1-5.2 іпотечного договору та пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Вважав необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неналежності обраного позивачем способу захисту.

Апеляційний суд вважав, що вимога ТзОВ «Кей-Колект» (вих. № 90) від 18 травня 2015 року не є правочином і відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України в редакції, чинній на час розгляду справи, є одним із письмових доказів, на підставі яких суд у разі заявлення кредитодавцем позову має встановити наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовані його вимоги та заперечення боржника. А тому суд у задоволенні позову в частині зазначеної позовної вимоги відмовив.

20 лютого 2017 року ТзОВ «Кей-Колект» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою. Просило скасувати рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2016 року та відмовити у задоволенні позову.

Мотивує скаргу тим, що позовна вимога про визнання незаконним запису про державну реєстрацію права власності стосується суб'єкта владних повноважень - державного реєстратора, а тому спір у цій частині є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Вказує, що позивач не довів порушення прав та інтересів внаслідок прийняття державним реєстратором оскарженого рішення; у позивача з відповідачем відсутні правовідносини, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів»; вимогу № 138/30-81/2563 від 4 серпня 2010 року підписав юрисконсульт, який не був уповноважений ПАТ «УкрСиббанк» на дострокове припинення кредитного договору; суди не з'ясували статус відповідача-поручителя, а також дійсні відносини між учасниками справи.

26 квітня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою відкрив провадження за касаційною скаргою ТзОВ «Кей-Колект».

9 червня 2017 року позивач подала заперечення на касаційну скаргу, в якій просить відхилити касаційну скаргу та залишити без змін рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2016 року.

Стверджує, що спір виник з договірних відносин і має розглядатися за правилами цивільного судочинства. Обґрунтовує висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16.

Вказує, що підставою державної реєстрації права власності ТзОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки була його незаконна вимога про повернення кредиту, строк давності якого минув, що прямо заборонено Законом України «Про захист прав споживачів». Обґрунтовує висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-126цс13.

Вважає помилковими доводи касаційної скарги про те, що відносини сторін не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Мотивує висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16.

23 жовтня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою призначив справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладений у новій редакції.

30 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що ТзОВ «Кей-Колект» оскаржує постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2016 року з підстав порушення правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання вимоги незаконною, визнання незаконним права власності, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2016 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 27 березня 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковВ. Ю. Уркевич
О. Р. КібенкоО. Г. Яновська
В. С. Князєв