Провадження №4-с/225/7/2019
Справа №225/831/19
УХВАЛА

іменем України

(повний текст)

06 березня 2019 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Качаленко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,

представника скаржника (боржника) адвоката ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 щодо відкриття виконавчого провадження ВП57468880 від 20.10.2018.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року, ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 щодо відкриття виконавчого провадження ВП 57468880 від 20.10.2018 року, в обґрунтування якої зазначив наступне.

З метою встановлення фактичного розміру аліментів за рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 03.03.2011 року, 04.02.2019 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №57468880, яке знаходиться на виконанні Краматорського міського відділу ДВС та вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», а виконавчий лист підлягає поверненню без прийняття до виконання. На виконання рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 03.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, 14.03.2011 року було видано виконавчий лист №2-474/2011. Зі змісту виконавчого листа ним було встановлено, що у виконавчому листі не вірно зазначені дані боржника, а саме: стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 проводити з ОСОБА_4, який зареєстрований за адресою: 83017, м.Донецьк, бул. Шевченко, буд.36 кв.76, тобто дані боржника не передбачають стягнення аліментів з ОСОБА_2, який зареєстрований за іншою адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченко, буд.36 кв.71. Вважає, що за таких підстав державний виконавець повинен був повернути виконавчий лист №2-474/2011 від 14.03.2011 року без прийняття до виконання, але 20.10.2018 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Окрім цього зі змісту виконавчого листа ним було встановлено, що місце адреса підприємства, установи, організації, в якій боржник працює вказано УФЗБО ГУМВС України в Донецькій області, але з початком антитерористичної операції на території Донецької області він виїхав до м. Краматорськ, де проживає по теперішній час і працює головним спеціалістом відділу систематизації законодавства, правової роботи та правової освіти управління державної реєстрації нормативно правових актів, правової роботи та правової освіти ГТУЮ у Донецькій області. У звязку з цим, державний виконавець повинен був перевірити чи виконував він рішення суду про стягнення аліментів у добровільному порядку, замість цього без зясування обставин державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, де було визначено, що у нього борг в сумі 103798,19 грн., який виник у період з 02.02.2011 року по 30.09.2018 року. 16.01.2019 року державний виконавець виніс постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, за яким здійснив перерахунок та визначив борг станом на 31.12.2018 року в сумі 77438,17 грн. Але за результатами перерахунку не було зясовано, чи перераховувались ним аліменти у добровільному порядку з 2016 року по 2018 рік, та у якому розмірі. Всі ці дії свідчать про упередженість державного виконавця в цьому виконавчому провадженні. У звязку з чим просить визнати дії державного виконавця протиправними, а саме: скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57468880 від 20.10.2018 року та зобовязати державного виконавця Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 винести постанову про повернення виконавчого №2/474/2011 від 14.03.2011 без прийняття до виконання.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав просив її задовольнити.

Представник Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області до судового засідання не зявився, надав відзив на скаргу, відповідно до якої просив справу розглянути за відсутності представника ДВС, у задоволенні скарги відмовити, з таких підстав. 18.10.2018 року до відділу надійшла заява про відкриття виконавчого провадження від стягувача ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа №2-474/2011 від 14.03.2011 виданого Пролетарським районним судом м.Донецька щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2011 року і до повноліття дитини. До заяви з виконавчим листом додано ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області № 2-во/225/14/2018 року від 27.08.2018 року про виправлення описки, допущеної в резолютивній частині рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 21.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, в частині написання по-батькові відповідача у справі. 20.10.2018 року на підставі вказаного виконавчого документа державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та нарахована заборгованість за період з 02.02.2011 року по 30.09.2018 року, яка склала 103798,19 грн. З метою примусового виконання рішення суду державним виконавцем зроблено запити до обліково-реєстраційних установ. 22.10.2018 року відповідно до відповіді ПФУ та ДФС України боржник ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області. 24.10.2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 04.12.2018 року до відділу надійшла заява ОСОБА_4 щодо проведення перерахунку заборгованості за виконавчим провадженням №57468880, внаслідок раніше здійснених за виконавчим провадженням утримань з його заробітної плати в рахунок аліментів фінансовим управлінням (УФЗБО) за колишнім місцем його роботи у Головному управлінні МВС України у Донецькій області, де він працював з 2007 року по 2015 рік. 05.12.2018 року державним виконавцем направлено запити до Головного управління ДФС у Донецькій області та до Національної поліції України ГУНП в Донецькій області, щодо надання інформації про здійснення утримання за виконавчим провадженням з заробітної плати в рахунок аліментів за колишнім місцем роботи боржника ОСОБА_4 14.12.2018 року до відділу Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області надійшла відповідь від Національної поліції України ГУНП в Донецькій області, де повідомлялось, що в період з 01.01.2011 року по 06.11.2015 року ОСОБА_4 проходив службу в УКЗ ГУМВС України в Донецькій області. Згідно автоматизованої бухгалтерської бази даних «Парус версія 7» утримання аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 проводились з 01.09.2012 року по 06.11.2015 року. 08.01.2019 року до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_6 про сплату аліментів ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 протягом 2011 - 2015 року. 16.01.2019 року керуючись вищевикладеним, державним виконавцем Краматорського МВ ДВС Краматорського міського ВДВС здійснено перерахунок заборгованості за період з 01.01.2016 року по 03.10.2018 року, яка склала 77438,17 грн. 16.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки в процесуальному документі, а саме у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24.10.2018 року щодо зменшення заборгованості з 103798,19 грн. на 77438,17 грн. та направлено до підприємства до виконання. Станом на теперішній час до відділу ані від стягувача, ані від боржника не надходило підтвердження про сплату боргу у розмірі 77438,17 грн, яка утворилась за період 01.01.2016 року по 31.10.2018 року.

Вислухавши пояснення представника заявника, зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів заявника ОСОБА_4 щодо неправомірності дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-474/2011, виданого 14.03.2011 року Пролетарським районним судом м. Донецька з огляду на таке.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Так, судом встановлено, що Пролетарським районним судом м. Донецька 14.03.2011 року по справі №2-474/2011 було видано виконавчий лист про стягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний НОМЕР_1 (місце проживання зазначене у виконавчому листі м. Донецьк, бульвар Шевченко, 36/76) аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини аліментів від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 02.02.2011 року і до повноліття дитини на користь ОСОБА_6.

Постановою державного виконавця Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 20.10.2018 року було відкрито виконавче провадження №57468880 на підставі виконавчого листа №2-474/2011 щодо стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини аліментів від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 02.02.2011 року і до повноліття дитини на користь ОСОБА_6

Відповідно до розрахунку загальна сума заборгованості по аліментам у ОСОБА_4 по виконавчому листу №2-474/2011 станом на 30.09.2018 року становить 103798,19 грн.

З метою примусового виконання рішення суду державним виконавцем Краматорського МВ ГТУЮ у Донецькій області зроблені запити до обліково-реєстраційних установ, відповідно до відповідей наданих 20.10.2018 року з ПФУ та ДФС України було встановлено, що заявник ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з ГТУЮ у Донецькій області.

24.10.2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

04.12.2018 року заявник ОСОБА_4 звернувся до начальника Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області з проханням провести перерахунок заборгованості за виконавчим провадження №57468880 внаслідок раніше здійснених за виконавчим провадженням утримання з його заробітної плати в рахунок аліментів.

Відповідно до довідки наданої Національною поліцією України ГУНП в Донецькій області від 14.12.2018 року за №1427/26/02-2016, в період з 01.01.2011 року по 06.11.2015 року ОСОБА_4 проходив службу у УКЗ ГУМВС України в Донецькій області, стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 проводились з 01.09.2012 року по 06.11.2015 року, що підтверджується також копією заяви ОСОБА_6, щодо сплати ОСОБА_4 на її користь аліментів в період з 2011 року по 2015 рік.

На підставі цього державним виконавцем Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області було здійснено перерахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.01.2016 по 03.10.2018 року з 103798,19 грн. на 77438,17 грн.

Звертаючись до суду із даною скаргою, заявник ОСОБА_4 та його представник посилались на те, що виконавчий лист оформлений неналежним чином, містить певні описки, у звязку з чим державний виконавець Оруджева К.І. повинна була повернути виконавчий лист без прийняття до виконання. Заявник ОСОБА_4 та його представник зауважували, що у виконавчому листі неправильно вказано по-батькові боржника та номер квартири у м.Донецьку.

Суд не може погодитись із скаржником, та не розцінює наведені аргументи щодо формальних помилок у виконавчому листі, як такі, що перешкоджають проведенню даного виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; розумності строків виконавчого провадження та інші.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

З наведеного слідує, що відсутність у виконавчому документі будь-якої інформації щодо боржника, зокрема, дати народження, паспортних даних не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Така позиція суду відповідає правовому висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження №61-331св18).

У даній справі скаржник посилається на помилку у зазначені по-батькові боржника та номеру квартири. На думку суду, такі помилки у виконавчому листі не є визначальними, чи такими, що б унеможливили відкриття виконавчого провадження. Наведені недоліки чи описки можливо виправити та усунути в процесі здійснення вже відкритого виконавчого провадження. Формальні аргументи не можуть слугувати основною перешкодою у реальному виконанні судового рішення.

Наведена позиція суду покликана забезпечити практичну реалізацію однієї із основних засад цивільного судочинства, закріпленої у статті 18 ЦПК: "Обовязковість судових рішень" - Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини, практика якого є джерелом права для застосування судами України згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", неодноразово наголошував на провідній ролі принципу "Обовязковості судових рішень" - Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобовязалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6. (Рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року,заява № 18357/91, п. 40.)

Суд вважає за доцільне нагадати, що ЄСПЛ неодноразово висловлювався у своїх рішеннях про існування проблеми невиконання судових рішень в України - у «пілотному» рішенні у справі «ОСОБА_7 проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine п.73) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04, Суд зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Формалістичний підхід до розгляду даної скарги і прийняття рішення про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з підстав очевидних формальних помилок у виконавчому листі (по-батькові, номер квартири) видається таким, що не відповідає тлумаченню Європейським Судом статті 6 конвенції, оскільки б зашкодив практичній реалізації принципу "Обовязковості судових рішень".

Дослідивши копію виконавчого листа, який міститься в матеріалах справи, суд вважає, що він за змістом відповідає вимогам ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а можливі описки у виконавчому документі не свідчать про неправомірність дій державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2017 року. Суд зауважує, що сам скаржник не заперечує факт наявності у нього обовязку щодо сплати аліментів на малолітнього сина ОСОБА_5 Заявник був обізнаний із судовим рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька щодо стягнення з нього аліментів, рішення частково ним виконувалось.

Доводи скаржника про те, що у виконавчому листі невірно зазначено його по-батькові, а також номер квартири є формальними та не є безумовною підставою для прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа без виконання, оскільки на цій стадії він не зобовязаний перевіряти вірність даних, внесених у виконавчий лист.

Водночас судом з матеріалів справи встановлено, що за заявою стягувача ОСОБА_6 ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 27.08.2018 року було виправлено описку допущену у рішенні Пролетарського районного суду м.Донецька від 21.02.2011 №2-474/11 - змінено в резолютивній частині рішення по-батькові відповідача з «Семенович» на «Сергійович».

З огляду на те, що стягувач разом із заявою надала виконавчий лист та згадану ухвалу про виправлення описки, суд розцінює прийняте державним виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження, як таке що прийняте розумно, обєктивно, із спрямованістю на швидке обовязкове виконання судового рішення. Повернення з формальних підстав виконавчого листа стягувачу, яка має на утриманні малолітню дитину і знаходиться на тимчасово окупованій частині Донецької області, на думку суду, видається негуманним, таким, що не відповідає принципу "верховенства права".

Зваживши наведене, суд відмічає, що в даному випадку державним виконавцем не було допущено істотного порушення прав ОСОБА_4 як боржника у виконавчому провадженні, оскільки формальні описки як у судовому рішенні, так і у виконавчому листі були допущені Пролетарським районним судом м.Донецька, і згодом описка власне у судовому рішенні була виправлена ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області.

Суд звертає особливу увагу скаржника, що на той випадок, коли у виконавчому провадженні боржник вважає неприпустими помилки, допущенні при оформленні виконавчого листа, законодавець передбачив відповідний механізм у статті 432 ЦПК України - "Виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню". Згідно цієї норми розгляд питання судом про виправлення помилки у виконавчому документі може бути ініційовано як за заявою стягувача, так і за заявою самого боржника. Стаття передбачає також можливість вирішення питання про стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом, якщо для цього будуть відповідні підстави.

За змістом статті 451 ЦПК України судовому захисту шляхом визнання дій державного виконавця неправомірними підлягає лише порушене право заявника.

З огляду на наведене суд доходить висновку, що оскільки державний виконавець, відкриваючи виконавче провадження, не допустив будь-яких істотних порушень прав скаржника, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57468880 від 20.10.2018 року скасовувати не слід.

Також у своїх поясненнях заявник ОСОБА_4 згадував про здійснення державним виконавцем необгрунтованого розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-474/2011 від 14.03.2011 року, оскільки виконавець не перевірив фактичне виконання рішення до відкриття провадження. У звязку цим суд вважає необхідним розяснити наступне:

Порядок стягнення аліментів регламентований положеннями ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.3 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно частини 8 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обовязок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, спір щодо розміру заборгованості за аліментами підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Відтак і незгода боржника із визначеним державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні не є підставою для скасування власне постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови, а також її зміст та форма, у повній мірі відповідають приписам законодавства, підстав для визнання таких дій та постанови неправомірними не встановлено, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447- 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 щодо відкриття виконавчого провадження ВП57468880 від 20.10.2018 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст складено 11.03.2019.

Суддя: