Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Зінченка П. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрореммаш-БЦ» про зміну формулювання звільнення, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він працював на посаді помічника терміста по 4 розряду. Наказом №63/1-к від 04.09.2018 року його було звільнено із займаної посади по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 04.09.2018 року. Зазначає, що ним було подано заяву про звільнення за згодою сторін, тобто за ст. 36 КЗпП України. Посилаючись на те, що діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду та він втратив право на отримання у центрі зайнятості за місцем проживання допомоги по безробіттю, позивач просить суд змінити формулювання звільнення на звільнення за згодою сторін по ч. 1 ст. 36 КЗпП України та стягнути з відповідача на його користь 5 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 05.10.2018 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 12.11.2018 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 09.01.2018 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу помічником терміста по 4 розряду з 10.01.2018 року, що підтверджується витягом з наказу №1-к від 09.01.2018 року.

28.08.2018 року ОСОБА_1 подав директору ТОВ «Агрореммаш» Чередніченку О. М. заяву з проханням звільнити його із займаної посади за згодою сторін та перенести розрахункові до видачі заробітної плати із зазначенням, що претензії до фірми відсутні, що підтверджується відповідною заявою.

Наказом №63/1-к від 04.09.2018 року позивача було звільнено із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39 цього Кодексу , підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 431 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу.

Однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України).

Наведені норми КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору.

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

З урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 8 Постанови від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", визначено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП, України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст. 38 КзпП).

Таким чином, основними умовами угоди про припинення трудового договору за п.1 ч. 1 статті 36 КЗпП України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є, по-перше, самостійне волевиявлення працівника про припинення трудового договору, та, по - друге, узгодження сторонами підстав та строку припинення договору.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Розглядаючи справи суди повинні з'ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.10.2016 року у справі № 404/3049/15-ц

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим, позивачем не додано доказів на підтвердження того, що на момент подання заяви про звільнення за угодою сторін у відповідача було волевиявлення на звільнення саме за угодою сторін та про наявність домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що позовні вимоги про зміну формулювання звільнення не знайшли своє підтвердження, права позивача порушені не були, а оскільки вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. є похідною вимогою внаслідок порушення прав позивача, тому остання задоволенню також не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 21, 36, 38, 233 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 259, 265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.03.2019 року.

СуддяБ. І. Кошель