Справа №173/1782/19
Провадження №2/173/1013/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої- судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

За участю : представника позивача - адвоката Єрохіна О.О.

Відповідача - ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню доньку в зв`язку з навчанням та на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_2 , з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки в зв`язку з навчанням і на неповнолітню дитину до відповідача ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3

27.08.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 03.10.2019 року.

22.08.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

03.10.2019 року розгляд справи відкладений за клопотанням відповідача. Справа призначена до розгляду на 04.11.2019 року

Сторонам та учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

У судовому засіданні 04.11.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в зв`язку з навчанням в твердій грошовій сумі 2500.00 грн., до закінчення донькою навчання. Також сягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 2000.00 грн., до досягнення повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з 06.11.1999 року виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, про що складений актовий запис за № 5.

В період шлюбу в них народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.12.2012 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між нею та відповідачем розірваний.

19 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрований шлюб між нею і ОСОБА_5 , про що складений відповідний актовий запис за № 198. Після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на ОСОБА_2 .

Їх донька на даний час є повнолітньою та продовжує навчання у державній вищій школі ім. Папи Римського Яна Павла ІІ в м. Біла Підляська, республіка Польща (термін навчання 2018-2021 роки).

В зв`язку з навчанням донька потурбує матеріальної допомоги, а вона не може самостійно утримувати доньку в зв`язку з навчанням.

Також на її утримання перебуває їх спільний з відповідачем неповнолітній син.

Відповідач є здоровим працездатним чоловіком проте ухиляється від обов`язку утримувати дітей, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи .

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що при розірванні шлюбу він все своє майно залишив позивачці і у них була домовленість про те, що позивачка не звертається до суду з позовами про стягнення з нього аліментів. Крім того він також добровільно допомагав своїм дітям. Донці дав 3000 євро для навчання. Кожного місяця висилав позивачці по 2000 грн., на утримання дітей. На даний час він втратив роботу, тому не має можливості утримувати дітей.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , про ч ас і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.11.1999 року по 24.12.2012 року. що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення суду про розірвання шлюбу.

В період шлюбу в сторін народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідно до якого батьком дітей записаний відповідач.

19 вересня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрований шлюб між позивачкою і ОСОБА_5 , про що складений відповідний актовий запис за № 198. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

На даний час донька сторін є повнолітньою та навчається у державній вищій школі ім. Папи Римського Яна Павла ІІ в м. Біла Підляська, республіка Польща за денною формою навчання на платній основі. Плата за навчання складає 475 євро за семестр. Навчання триває шість семестрів, плановий термін закінчення навчання: 30 вересня 2021 року, що підтверджується довідкою навчального закладу.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що донька сторін перебуває на утриманні матері та не заперечує проти стягнення аліментів на її утримання на користь матері, так як будь-яких заперечень проти поданого позивачем позову суду не подала.

В зв`язку навчанням доньки позивачка несе витрати пов`язані з витрат на оплату за навчання, проїзд, проживання в іншій державі, харчування, купівлю одягу, взуття, на придбання канцелярських товарів, та інші. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням доньки.

Відповідач за його доводами матеріальну допомогу на утримання доньки в добровільному порядку надавав. Проте будь-яких доказів на підтвердження даного факту суду не надав.

Таким чином судом встановлено, що порушуються права позивачки та повнолітньої доньки сторін, яка продовжує навчання та в зв`язку з цим потребує допомоги. Позивачем обрано спосіб захисту порушених прав у вигляді стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в зв`язку з навчанням доньки, який передбачений нормами Сімейного кодексу України та з яким погоджується суд.

За вищенаведених обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в зв`язку з навчанням.

Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів суд враховує, що сторони доказів про свій матеріальний стан суду не надали. Проте є особами працездатного віку. Також суд враховує, що відповідач на даний час не працює. Доказів про наявність інших обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів сторони суду не надали.

Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Виходячи з того, що відповідач на даний час не працює, а позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає, що аліменти повинні бути стягненні в даний спосіб. Оскільки спосіб стягнення аліментів обирається позивачем. Враховуючи всі наведені вище обставини, суд приходить до висновку, про визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідач на утримання повнолітньої доньки в зв`язку з навчанням твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно.

Також судом встановлено, що на утримання позивачки перебуває ще неповнолітній син сторін, на у тримання якого позивач також спросить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в цій частині, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини.

Позивач бажає отримувати аліменти з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі.

Відповідач відомостей про наявні прибутки, наявність роботи, постійного заробітку, інших утриманців, стану здоров`я та інших обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів суду не надав. Проте враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, суд вважає, що відповідач має можливість працювати, отримувати прибуток та надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що судом ухвалюється рішення про стягнення з відповідача аліментів на ім`я позивачки на утримання повнолітньої доньки в зв`язку з навчанням. Та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини твердій грошовій сумі 1200 грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Дана сума з урахування обов`язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку. Доводи відповідача про те, що він при розірванні шлюбу залишив позивачці належне йому майно і між ними існувала домовленість, що позивачка не буде стягувати з нього аліментів при вирішення даного спору судом не враховуються, оскільки відповідач не надав жодного доказу на підтвердження даного факту. Також надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не позбавляє позивача права вимагати стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 22.07.2019 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1536. 80 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення двох позовних вимог, за якими позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

На основі ст. 199, 200, 201, СК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню доньку в зв`язку з навчанням та на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв`язку з навчанням в твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 22 липня 2019 року і до 30 вересня 2021 року включно, тобто до закінчення навчання.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 твердій грошовій сумі 1200 грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з 22 липня 2019 року і до повноліття дитини.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави в сумі 1536. 80 грн.

Рішення в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений: 10.11.2019 року

Суддя Петрюк Т.М

Зареєстроване 18.11.2019 року

Оприлюднене 18.11.2019 року

Дата набрання законної сили: 11.12.2019 року.