Провадження № 2/760/5983/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Олех Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту пролонгації договору та відшкодування вартості капітального ремонту, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить:

-встановити факт визнання Договору оренди квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 20 серпня 2000 року пролонгованим до 20 серпня 2019 року;

-стягнути з відповідачки компенсацію за проведення капітального ремонту квартири в сумі 613 957, 60 гр.

Посилається в позові на те, що у серпні 2000 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір оренди квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5.1 Договору термін його дії встановлений до 20 серпня 2001 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість оренди квартири встановлено у розмірі 100, 00 доларів США в гривневому еквіваленті.

Станом на день звернення до суду вона проживає у квартирі вже 18 років, що, на її думку, підтверджує наявність двосторонньої згоди на продовження дії Договору оренди квартири від 20 серпня 2000 року, не дивлячись на те, що будь-яких додатків чи інших договорів за цей період між ОСОБА_3 , відповідачкою та нею підписано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 наймодавець ОСОБА_4 померла і спадщину після її смерті прийняла відповідачка, і до неї, відповідно до ст.814 ЦК України, перейшли права та обов`язки наймодавця.

Зважаючи на те, що до 20 серпня 2001 року та до закінчення кожного наступного строку дії договору жодних повідомлень від орендодавця не надходило, Договір вважається укладеним на тих самих умовах та на той самий строк та діє до 20 серпня 2019 року.

В період від смерті ОСОБА_3 до дати прийняття спадщини відповідачкою вона сплачувала на рахунок останньої вартість оренди наперед у сумі, що перевищувала вартість оренди, а саме - її чоловіком сумарно сплачено у цей період 30 060, 00 гр. за відсутності правових підстав на це, а саме за відсутності у відповідачки на той період права власності на об`єкт оренди.

Таким чином, здійснені нею оплати у цей період є оплатою за період від дати набуття права власності на квартиру відповідачкою - 06 лютого 2018 року по день звернення до суду.

В 2007 році ОСОБА_4 звернулася до неї з проханням провести капітальний ремонт квартири, за що пообіцяла заповісти на її ім`я Ѕ частину вказаної квартири.

На виконання своєї обіцянки ОСОБА_4 надала їй копію заповіту від 11 жовтня 2011 року.

У 2018 році нею був проведений капітальний ремонт квартири.

30 квітня 2017 року після смерті ОСОБА_4 вона звернулася до Дев`ятої державної нотаріальної контори з адвокатським запитом про надання інформації щодо порядку виконання заповіту, оскільки дізналася, що спадщину на всю квартиру прийняла відповідачка, донька ОСОБА_4 .

Таким чином, лише в червні 2018 року вона дізналася про порушення свого права, а саме про порушення домовленості про передачу частини квартири в обмін на проведення капітального ремонту в квартирі.

Вартість проведеного капітального ремонту на дату подання позову становить 639 357, 60 гр.

За вирахуванням суми боргу за оренду квартири сума компенсації за ремонт становить 613 957, 60 гр.

З метою досудового врегулювання спору 17 грудня 2018 року на адресу відповідачки нею було надіслано вимогу компенсувати понесені нею витрати на ремонт квартири, яка відповідачкою задоволена не була.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 10 червня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповідачці був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Скориставшись своїм правом, представник відповідачки надав до суду відзив, у якому проти позову заперечував.

Зазначав, що 18 серпня 2000 року між ОСОБА_4 та позивачкою був укладений договір оренди жилого приміщення.

30 серпня 2002 року позивачка склала письмове зобов`язання на ім`я ОСОБА_4 , в якому зазначила, що вона разом зі своєю сім`єю з 4 осіб проживає в спірній квартирі та зобов`язується щомісячно сплачувати плату, в тому числі за комунальні послуги; облаштування, поточний ремонт проводити за власний рахунок; у випадку відсутності письмового повідомлення про припинені права на проживання зобов`язання вважаються продовженими на невизначений термін і можуть бути припиненні з подальшим корегуванням за наполяганням однієї із сторін в місячний термін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, а 06 лютого 2018 року право власності на квартиру зареєструвала відповідачка.

До моменту оформлення спадщини позивачка перераховувала на картковий рахунок відповідачки орендну плату в розмірі 100, 00 доларів США по курсу НБУ.

В березні 2018 року відповідачка звернулася до позивачки та її чоловіка з наміром збільшити орендну плату до 5-6 тисяч гривень щомісячно, оскільки сума в розмірі 100, 00 доларів США є замалою та не відповідає ринковим цінам.

Позивачка не погодилась на запропоновані умови, у зв`язку з чим відповідачкою було запропоновано звільнити займану квартиру.

17 грудня 2018 року позивачці направлено адвокатський запит, зокрема з вимогою про сплату коштів за оренду житла та звільнення квартири протягом двох місяців з моменту отримання вимоги.

У зв`язку з протиправною зміною позивачкою замків, відповідачка не може потрапити до квартири та підтвердити чи спростувати наявність ремонту, у зв`язку з чим нею було подано позов до суду щодо зобов`язання позивачки не чинити перешкоди в користуванні вказаною квартирою.

Будь-які ремонтні роботи ні з колишнім власником квартири, ні з відповідачкою позивачкою не узгоджувались.

Крім того, зазначив, що позивачка, за змістом позовної заяви, провела ремонт у 2008 році, вважає строк звернення до суду пропущеним та просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст.813 ЦК України сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи.

За змістом ст. ст. 821, 822 ЦК України договір укладається на строк, встановлений договором.

Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.

Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на таких самих умовах і на такий самий строк.

Судом встановлено, що 18 серпня 2000 року між позивачкою та ОСОБА_3 був укладений договір оренди квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 5 договору сторони дійшли згоди щодо строку дії договору до 20 серпня 2001 року та його продовження за взаємною згодою сторін шляхом підписання нового договору.

З матеріалів справи вбачається, що після укладення договору нові договори про продовження строку його дії сторонами не укладалися, наймодавець питання про звільнення квартири сім`єю позивачки не ставила, а тому, відповідно до ст.822 ЦК України, договір є продовженим та діє на тих же умовах, що були обумовлені договором найму від 18 серпня 2000 року.

Тобто, порядок укладення, дії та пролонгації договору оренди житла врегульовано законом, а тому додаткового регулювання його пролонгації та дії шляхом встановлення факту його пролонгації в судовому порядку не потребує.

Встановлено також, що 30 серпня 2002 року на ім`я ОСОБА_3 позивачкою було складено письмове зобов`язання, за яким остання зобов`язалась, зокрема, прилади, несправності, поточний ремонт здійснювати за власний рахунок.

У випадку відсутності письмового повідомлення про припинення права на проживання, зобов`язання вважається пролонгованим на невизначений строк і може бути припиненим з подальшим корегуванням за вимогою з обох (одної) сторін в місячний строк.

/ а.с. 16 - 17; 81 - 82 /

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 .

Представник відповідачки зазначив і цього не заперечує при зверненні до суду позивачка,06 лютого 2018 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачкою.

Відповідно до ст. 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Основні обов`язки наймача визначені ст. 815 ЦК України.

Наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані.

Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 819 ЦК України поточний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймач, якщо інше не встановлено договором.

Капітальний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту укладеного між позивачкою та ОСОБА_4 Договору оренди жилого приміщення від 18 серпня 2000 року вбачається, що питання капітального ремонту квартири сторонами при його укладенні не узгоджувалося.

Таким чином, при укладенні договору оренди позивачка, як орендатор, не була наділена правом проведення капітального ремонту переданого в оренду житла без згоди наймодавця, а тому позбавлена права вимагати відшкодування понесених витрат з відповідачки, як спадкоємця.

При вирішенні спору суд також виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими, і обов`язком позивача, відповідно до даної норми закону, є доведення/підтвердження/ в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Посилаючись на досягнуту з ОСОБА_3 домовленість щодо капітального ремонту кватири , будь-яких доказів її досягнення позивачка суду не надала.

Більше того, дані твердження спростовуються умовами укладеного договору оренди квартири.

Виходячи з обставин, встановлених вище та наданих сторонами доказів та заперечень, суд приходить о висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 810, 813, 814, 815, 819, 821, 822 ЦК України, ст..ст. 21, 24, 38, 39, 139, ст.ст.2, 4, 5, 10, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту пролонгації договору та відшкодування вартості капітального ремонту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шереметьєва