Справа № 189/368/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019 року суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1, представник позивачки: ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановив:

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, згідно якого позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем.

Дослідивши матеріали позову, суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, який законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 131-2 ОСОБА_4 України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до статті 131-2 та підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» ОСОБА_4 України (в редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ «Про внесення змін до ОСОБА_4 України (щодо правосуддя)»), які є нормами прямої дії, представництво в судах першої інстанції у справах, розпочатих після 30 вересня 2016 року, з 1 січня 2019 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами (крім представництва органів державної влади або органів місцевого самоврядування).

Тобто, згідно ОСОБА_4 України, з січня 2019 року представництво особи (юридичної або фізичної) в суді першої інстанції здійснює виключно адвокат.

ОСОБА_4 України є нормами прямої дії, якими чітко визначено, що представництво в судах апеляційної інстанції здійснюється адвокатами. ОСОБА_4 України не підлягають тлумаченню.

Виходячи із предмету позову, суд не вбачає, що спір відноситься до малозначних справ згідно критеріїв, зазначених у ст. 19 ЦПК України; дана категорія справ підлягає розгляду виключно в порядку загального позовного провадження, отже, представництво може здійснюватися лише адвокатом.

Проте, позов від імені позивачки підписаний та поданий представником ОСОБА_2, його повноваження підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю, копія якої додається до позову. При цьому, жодних документів (доказів) на підтвердження наявності у ОСОБА_2 статуса адвоката до суду не надано.

Окрім того, суд зазначає, що право на розірвання шлюбу є немайновим особистим правом особи, нерозривно повязаним з її особистістю, її внутрішнім волевиявленням і приходить висновку, що лише така особа особисто має право підписати позовну заяву про розірвання шлюбу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст.185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не мала права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення позову у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України, а саме, надання представником позивача належних документів, що посвідчують повноваження представника, яким підписано та подано позов, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, оскільки до позову не додано доказів, що ОСОБА_2 має статус адвоката позивача, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу (ч.6 ст. 186 ЦПК України).

У відповідності п. 2ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Керуючись ст. 19, 60, 62, 64, 89, 185-186, 260, 353-354 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1, представник позивачки: ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя Чорна О.В.