ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6455/19 Номер провадження 22-ц/814/2755/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Панченка О.О., Триголова В.М. при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2019 року (ухвалену суддею Блажко І.О.) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Полтавагаз» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Полтавагаз» про захист прав споживачів визнано неподаною та повернуто позивачу.

З даною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, прохав ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2019 рокускасувати, а матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що він є споживачем послуг з газопостачання, а тому звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, та відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.п. 3.4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у липні 2019 року ОСОБА_1 в порядку захисту прав споживачів звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою до акціонерного товариства «Полтавагаз», в якому прохав: визнати договір між позивачем та відповідачем про надання послуг газопостачання (розподілу природного газу) розірваним з 06.02.2019 року; всі суми вартості послуг (суми штрафів та пені), нараховані відповідачем на адрес його особового рахунку за періоди часу після дати розірвання договору визнати таким, що не підлягають оплаті; заборонити відповідачу продовжувати нараховування сум вартості послуг (суми штрафів та пені) на адресу його особового рахунку за період часу після дати розірвання договору.

В поданій позовній заяві ОСОБА_1 прохав звільнити його від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, зважаючи на те, що на думку судді, подана позовна заява не відповідала вимогам переліченим ст. 175 ЦПК України, ухвалою суду від 17 липня 2019 року позовну заяву було залишено без рухуз наданням строку для усунення вказаних недоліків, але не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали. При цьому було вказано на необхідність сплати судового збору та уточнення позовних вимог.

У зв`язку з не виправленням виявлених суддею недоліків у строк передбачений законом, ухвалою суду від 19 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу та роз`яснено йому право на повторне звернення до суду.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач у встановлений судом строк не виконав вимоги, які були зазначені в ухвалі судді від 17.07.2019 року, а тому є всі підстави для застосування положень ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Однак, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм чинного цивільно-процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження.

Статтями 55 і 124 Конституції України гарантоване право особи на звернення до суду за захистом своїх прав. Вказане положення закріплено також у ст.4 ЦПК України.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, при зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір. Як на підставу звільнення від сплати судового збору він посилався на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», так як позовні вимоги обґрунтовувались тим, що правовідносини які склалися між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до статті 10 Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 7, ст. 84) слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Таким чином, порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Аналогічний висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

Однак, залишаючи позовну заяву без руху та, в подальшому, визнаючи її неподаною і повертаючи, суд не звернув уваги на вищезазначене та помилково повернув позовну заяву з підстав несплати судового збору, в той час як ОСОБА_1 є споживачем послуг та відповідно до положень ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» є звільненим від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав. Інші недоліки зазначені в ухвалі суду про залишення позову без руху, не є окремою підставою для повернення заяви та порушують право позивача на судових захист.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У справі «Беллет проти ОСОБА_7» (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, суд першої інстанції, повертаючи позивачу подано ним позовну заяву фактично позбавив останнього права на справедливий та своєчасний розгляд справи за його позовною заявою та практично обмежив доступ до правосуддя, що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що місцевим судом питання про повернення позовної заяви ОСОБА_1 вирішено з порушення встановленого порядку.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2019 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст. 374, ст. 379, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2019 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 14 листопада 2019 року.

Головуючий: ____________________ Г.Л. Карпушин

Судді : __________________ О.О. Панченко _______________ В.М. Триголов