У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В..

при секретарі Чернишовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про привід боржника ОСОБА_2

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні в Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 49731747 з виконання виконавчого листа № 2-1527, виданого 07.06.2007 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, щомісяця, починаючи з 19.04.2007 року і до повноліття дитини.

Посилаючись на те, що боржник без поважних причин не з*являється за викликом державного виконавця; боржником не вживалось жодних заходів, спрямованих на виконання рішення суду, просить подання задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши подання та надані матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 49731747 з виконання виконавчого листа № 2-1527, виданого 07.06.2007 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, щомісяця, починаючи з 19.04.2007 року і до повноліття дитини.

Згідно з п.14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не зявилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

Проте, жодних доказів на підтвердження вручення боржнику ОСОБА_2 вимоги державного виконавця чи повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та його ухилення від явки, суду надано не було.

Крім того, в поданні державним виконавцем не зазначено, на які саме дату та час необхідно здійснити примусовий привід боржника ОСОБА_2, а також не зазначено, для яких саме виконавчих дій чи інших заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», необхідна присутність боржника.

Оцінивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що підстави для застосування до боржника примусового приводу відсутні, оскільки державним виконавцем не надано суду достатніх і достовірних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 належним чином повідомлений про наявність відкритого виконавчого провадження, що він дійсно отримував виклики державного виконавця, однак свідомо, навмисно, без поважних причин не прибув до державного виконавця, що свідчило б про його пряме ухилення від явки до державного виконавця та навмисне невиконання судового рішення.

У звязку із вищезазначеним, суд вважає, що подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, у звязку із його необґрунтованістю.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького Апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін