Справа № 466/4512/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар КЛИМКО С.В.

за участю позивачки ПОЛІДВОР О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3 (м. Львів-смт. Брюховичі, вул. В.Івасюка, 4Б) до ОСОБА_4 (Тернопільська область, Теребовлянський район, с. Мшанець) про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 12.06.2018р. звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.06.2010р. на утримання дитини ОСОБА_5, 30.04.2009р.н. в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно до досягнення ним повноліття але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2010р. і до досягнення дитиною повнолітня. Також просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що аліменти згідно вказаного вище рішення суду з ОСОБА_4 не стягуються з початку 2015р., оскільки, на прохання відповідача, нею була подана заява у виконавчий орган про повернення виконавчого листа. Відповідач зобовязався сплачувати кошти на утримання дитини добровільно, однак станом на сьогоднішній день матеріальну допомогу дитині не надає. Витрати на дитину у неї почались збільшуватись. Вважає, що відповідач працює за кордоном, отримує значні доходи, а отже має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00грн.

Представник відповідача 26.10 .2018р. подав відзив на позов, у якому просить відмовити у позові. Пояснив, що відповідач ОСОБА_4М не в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500,00грн., оскільки офіційно не працює, має тимчасові заробітки на загальну суму 4000,00грн. Крім цього, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, 21.03.2017р.н. та ОСОБА_7, 24.09.2015р.н. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5, в розмірі 972,00грн. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини заперечив, вважає таку вимогу необґрунтованою.

Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини.

Позивачка пояснила, що на даний час дитина підростає, в зв'язку з чим зросли витрати на розвиток її здібностей, зокрема оплата спортивних секцій, інтелектуальних гуртків.

Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги заперечив, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, що долучений до матеріалів справи. Додатково пояснив, що матеріальне становище відповідач жодним чином не покращилось, останній за кордоном не працює, має на утриманні двох дітей від другого шлюбу та дружину.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.06.2010р. зобовязано стягувати з ОСОБА_8 на утримання дитини ОСОБА_5, 30.04.2009р.н. аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2010р. і до досягнення дитиною повнолітня.

Заборгованості по аліментах у відповідача немає.

Судом встановлено, що відповідач не ухиляється від обовязку утримувати дитину, зокрема 20.11.2018р. відповідач здійснив переказ грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_3 у розмірі 20 000,00грн., що стверджується квитанцією ПАТ «Приватбанк».

Доводи позивачки про те, що відповідач працює за кордоном не знайшли свого підтвердження. Дані обставини спростовані в судовому засіданні представником відповідача та відомостями з Держприкордонслужби про перетин ОСОБА_4 державного кордону.

Судом встановлено, що матеріальне становище відповідача жодним чином не покращилося. 27.02.2014р. відповідач уклав шлюб із ОСОБА_9, від якого народились діти: ОСОБА_6, 21.03.2017р.н. та ОСОБА_7, 24.09.2015р.н. Діти перебувають на його утриманні, дружина на даний час не працює, знаходиться у декретній відпустці.

Суд вважає вимогу позивача про зміну розміру аліментів не обґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню.

За ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Наведені позивачкою та її представником в обґрунтування позовних вимог обставини про оплату додаткових занять та участь дитини у спортивних та інтелектуальних гуртках не можуть вважатися особливими обставинами. На момент звернення до суду дитина відвідувала одні гуртки, на даний час інші. Додаткові витрати не можуть фінансуватись наперед, оскільки не відомо протягом якого періоду часу дитина відвідуватиме гуртки, а разові витрати на відвідування різноманітних секцій та гуртків не є підставою для стягнення додаткових витрат наперед.

При предявленні даного позову позивачка звільнена від сплати судового збору. Тому судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 (21.07.1985р.н., ІНПП НОМЕР_1, м. Львів-смт. Брюховичі, вул. В.Івасюка, 4Б) до ОСОБА_4 (08.09.1984р.н., ІНПП НОМЕР_2, Тернопільська область, Теребовлянський район, с.Мшанець) про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.03.2019р.

Суддя ОСОБА_10