Справа № 373/320/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №373/320/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила визнати спільною сумісною власністю її та відповідача ОСОБА_3 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Підварська 9а м.Переяслав-Хмельницький Київська область; у порядку поділу майна подружжя просить визнати за нею право власності на 1/3 частину даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Посилається на те, що вони із відповідачем ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі,24 квітня 2001 року шлюб був розірваний, 15 листопада 2003 року позивач з відповідачем знову зареєстрували шлюб.

На підставі договору дарування від 28 липня 1992 року у власності відповідача перебуває будинок по вул. Підварська №9а в м.Переяслав-Хмельницький Київської області, в якому сторони проводили будівельно-ремонтні роботи , які суттєво поліпшили будинок та збільшили його вартість , а саме: побудували прибудову, в якій влаштовано ванну кімнату, коридор та вітальню, підведено водопостачання та газопостачання; встановлено газове обладнання (котел, газовий лічильник, газова колонка для підігріву води) та нову систему опалення (труби, радіатори), влаштовану вигрібну яму, проведено заміну покрівлі над всім будинком, замінено вікна на метало пластикові, утеплено стіни будинку пінопластом та проведено оздоблювальні роботи, збудовано новий паркан, влаштовано вольєр для утримання птиці. Позивач вважає, що вартість будинку істотно збільшилась внаслідок спільних трудових та грошових затрат її та відповідача під час шлюбу, тому є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою від 26.02.2018 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом пятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та розяснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов.

За клопотанням позивача 05.09.2018 по справі призначено будівельно-технічну експертизу, висновок по якій надійшов до суду 31.01.2019.

Позивач уточнила свої позовні вимоги та просила провести розділ будинку згідно висновку судової та будівельно-технічної експертизи: визнати спільною сумісною власністю подружжя 60/100 частин будинку та визнати за собою право власності на 30/100 його частин.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 позов визнали частково, не заперечують щодо визнання за позивачем права власності на 1/6 частину будинковолодіння. Посилаються на те, що після добудови, яку дійсно проводили спільними зусиллями, площа будинку збільшилася на 1/3 частину, тому позивач має право на 1/6 його частину.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до копії договору дарування від 28 липня 1992 року посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницького державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6, житловий будинок №9а по вулиці Дзержинського в м.Переяслав-Хмельницький Київської області належить ОСОБА_3(а.с. 13-15).

У договорі зазначено, що на земельній ділянці розташовані житловий будинок-деревяний, обкладений цеглою, загальною житловою площею 28,80 кв. м., сарай, прибудова, прибудова, вбиральня, погріб, огородження. (а.с.14-15).

З матеріалів інвентаризаційної справи на спірне домоволодіння вбачається, що жилий будинок загальною площею 45,70 кв. м., сарай, прибудова до сараю, прибудова до сараю, убиральня, погріб, огорожа були збудовані колишнім власником ОСОБА_7 Ці обєкти нерухомості є предметом договору дарування від 28.07.1992.(а.с.16-27).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії І-СГ №179412 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружились 15 листопада 2003 року.(а.с.12).

За час спільного проживання подружжям були проведені наступні роботи у будинку: побудувано прибудову, в якій влаштовано ванну кімнату, коридор та вітальню; підведено водопостачання та газопостачання; встановлено газове обладнання (котел, газовий лічильник, газова колонка для підігріву води) та нову систему опалення (труби, радіатори); влаштовану вигрібну яму; проведено заміну покрівлі над всім будинком, замінено вікна на метало пластикові, утеплено стіни будинку пінопластом та проведено оздоблювальні роботи, збудовано новий паркан, влаштовано вольєр для утримання птиці.

Сторонами вказаний перелік робіт не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи №42-18 від 15 січня 2019 року вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Потапенко (колишня Підварська) 9а в м.Переяслав-Хмельницький Київської області, станом на день проведення експертизи, становить 422597 гривень 00 коп.

Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведених у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на день проведення експертизи, а саме: будівництво прибудови, в якій влаштовано коридор, ванну кімнату та вітальню; підключення будинку до водопостачання та газопостачання; встановлення газового обладнання (котел, газовий лічильник, газова колонка для підігріву води) та нової системи опалення (труби, радіатори); влаштування вигрібної ями ; заміна покрівлі над всім будинком; заміна вікон на метало пластикові; утеплення стін будинку пінопластом та проведення оздоблювальних робіт; будівництво нового паркану; влаштування вольєру для утримання птиці, становить 253844 грн.00 коп., що становить 60% вартості всіх земельних поліпшень домоволодіння.

Висновок експерта досліджений в судовому засіданні, ніким не оспорювався щодо повноти, ясності, обгрунтованості, відповідності іншим матеріалам справи чи щодо порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, встановлено, що за час спільного проживання подружжя вартість майна (будинковолодіння), належного на праві власності відповідачу, істотно збільшилась у своїй вартості (на 60%).

Згідно із ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 62 СК України передбачено: якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість будинку не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту.

Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Таким чином, при вирішенні спору в частині визнання спірного житлового будинку спільним сумісним майном подружжя судом маж враховуватись, що майно, що належало одному з подружжя в порядку статті 57 СК України, не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному статтею 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц.

При цьому суд не бере до уваги позицію відповідача щодо того, що оскільки внаслідок добудов площа будинку збільшилася на 1/3 частину, то саме 1/3 частину слід вважати спільною сумісною власністю, оскільки законодавець пов»язує можливість визнання майна спільною сумісною власністю істотне збільшення саме його вартості, а не площі.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, здійсненні поліпшення спірного будинковолодіння становлять 60 % від його початкової вартості, що суд вважає істотним.

А тому, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що 60/100 частин житлового будинку слід визнати спільною сумісною власністю сторін та за позивачем необхідно визнати право власності на 30/100 його частин.

Судові витрати, що складаються із витрат, повязаних зі сплатою судового збору при подачі позову у розмірі 1520 грн. 17 коп., та 6006 грн. 90 коп. витрат на проведення експертизи слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 60, 62 СК України, керуючись ст.ст. 12,76, 81,82, 89, 141, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд_

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 60/100 частин житлового будинку (загальна площа 70,90 кв.м., житлова площа 37,10 кв.м.) з господарськими будівлям та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Підварська, 9а, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 30/100 частин житлового будинку (загальна площа 70,90 кв.м., житлова площа 37,10 кв.м.) з господарськими будівлям та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Підварська, 9а, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1520 (одна тисяча п»ятсот двадцять) гривень 17 коп. та витрати за проведення експертизи в розмірі 6006 (шість тисяч шість) гривень 00 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_1;

відповідач: ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_1.

Складення рішення в повному обсязі вчинено 07.03.2019.

Суддя Я. І. Керекеза