Справа № 697/2217/19
Провадження № 2/697/655/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді Льон О.М.

за участю секретаря Дрянової Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Каневі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Канівського комунального підприємства теплових мереж про припинення правовідносин за договором про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та припинення дій з надання послуг із централізованого теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2019 позивач звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області до Канівського комунального підприємства теплових мереж з позовом про припинення правовідносин за договором про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та припинення дій з надання послуг із централізованого теплопостачання. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 08.06.2007 було укладено Договір №2136 про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (далі - Договір). Відповідно до пункту 28 Договору він укладається на п`ять років і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність його перегляду. 03.06.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено лист-заяву стосовно не продовження строку дії Договору у зв`язку із необхідністю його перегляду, та пропозицію укладення нового договору про надання комунальних послуг за встановленими законодавством правилами, як цього вимагає Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII від 09.11.2017. Вважає, що відмова відповідача від визнання факту припинення Договору, від перегляду його умов, а також надання послуг з постачання теплової енергії за відсутності договору про надання відповідної комунальної послуги є порушенням його прав. Просить суд визнати припиненими правовідносини за Договором №2136 про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання від 08.06.2007. Зобов`язати відповідача припинити дії із надання послуг із централізованого теплопостачання. Судові витрати покласти на відповідача.

У ході судового розгляду проведені наступні процесуальні дії:

Ухвалою судді від 02.09.2019 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору.

06.09.2019 позивачем до суду надано квитанцію про сплату судового у розмірі 768,40 грн., після чого ухвалою суду від 09.09.2019 провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.10.2019.

24.09.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити, стягнути з позивача на користь держави несплачений судовий збір за другу позовну вимогу у розмірі 768,40 грн.

Ухвалою суду від 17.10.2019 клопотання представника відповідача про залишення позову позивача без руху задоволено частково. Позов ОСОБА_1 в частині позовної вимоги про припинення дій з надання послуг із централізованого теплопостачання залишено без руху.

25.10.2019 позивачем надано квитанцію про сплату судового збору, після чого ухвалою суду від 08.11.2019 розгляд справи продовжено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Пояснив, що його не задовольняють умови діючого договору про надання послуг №2136, саме тому звернувся до відповідача ще 02.05.2019 для того, щоб припинити договір. Оскільки він повідомив відповідача про не продовження договору, як це передбачено п.28 Договору, тому на його думку цей договір є припиненим. Після припинення дії спірного договору він повторно звертався до відповідача з вимогою про припинення надання йому комунальних послуг, але отримав відмову. Вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено у перегляді договору, а також неправомірно не припинено надання комунальних послуг за відсутності договору.

Представник відповідача - Канівського комунального підприємства теплових мереж Ганнисик О.Ю. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надано суду відзив на позов (а.с.20,21), пояснив, що дійсно 01.05.2019 набрав законної сили Закон України «Про житлово-комунальні послуги», заявник звернувся 02.05.2019 до них з заявою про укладення нового договору, але на той час форма типового договору законодавцем ще не була затверджена. Уряд прийняв Правила користування тепловою енергією та затвердив типові договори, які вступили у дію з 04.09.2019, вже після звернення позивача з позовом до суду. При укладанні договорів, відповідач керується порядком укладання договорів, відповідно до якого передбачено, що споживачі самостійно обирають модель укладення договору. Тільки після проведення зборів співвласників багатоповерхового житлового будинку, на яких споживачі визначаться з моделлю укладення договору, у відповідача виникає обов`язок на укладення договору у новій редакції. Збори співвласників багатоповерхового житлового будинку, в якому проживає позивач не проводилися, протокол зборів їм не надано, а тому спірний договір є діючий. Щодо позовної вимоги про припинення надання послуг, то в розумінні відповідача це є вимога про від`єднання від мережі централізованого опалення (далі - ЦО). Чинним законодавством забороняється від`єднання окремої квартири від мережі ЦО, а лише можливо у разі відключення усього будинку.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватись об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Частинами 1, 2 та 6 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Держава не повинна втручатись у здійснення власником права власності.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08.06.2007 між Канівським комунальним підприємством теплових мереж та позивачем ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_1 даний час АДРЕСА_2 , укладено Договір №2136 про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води (далі Договір) (а.с.7,8).

Згідно із п. 28 Договору, він укладається на п`ять років і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Відповідно до п. 29 Договору, договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови спожива від користування послугами надавача послуг; за умови забезпечення альтернативного джерела теплопостачання житлових приміщень, отриманого на підставі діючих нормативних документів; переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

02.05.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою-повідомленням про розірвання договору №2136 від 08.06.2007 про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води укладеного між Канівським комунальним підприємством теплових мереж та власником квартири, що розташована за адресом: АДРЕСА_3 . Підставою для звернення позивача став Закон України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав набув чинності з 01.05.2019 (а.с.43).

Із змісту заяви позивача від 03.06.2019, адресованої директору Канівського комунального підприємства теплових мереж (а.с.4) вбачається, що ОСОБА_1 пропонував відповідачу припинити дію договору №2136 від 08.06.2019 у зв`язку з необхідністю його перегляду, відповідно до п.28 Договору, а також не виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в частині укладення нового договору про надання комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію згаданого Закону, а також просив направити йому для ознайомлення проект нового договору про надання послуг.

Листом директора Канівського комунального підприємства теплових мереж №327 від 06.06.2019 про розгляд заяви (а.с.6) позивача повідомлено, що реалізація вимог Закону України «Про комунальні послуги» в частині укладення нових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії стане можлива лише після затвердження урядом типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії. До цього часу раніше укладені договори зберігають свою чинність, тому підстави для припинення чи перегляду договору №2136 від 08.06.2007 наразі відсутні.

21.06.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою про припинення надання йому послуг з теплопостачання до заключення між сторонами нового договору згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (а.с.5).

Звертаючись до суду позивачем ОСОБА_1 заявлено дві позовні вимоги, а саме про визнання припиненими правовідносин за договором про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та зобов`язання відповідача припинити дії із надання послуг із централізованого теплопостачання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповіді на відзив (а.с.31) позивач ОСОБА_1 вказав, що відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, яких ним - позивачем до суду не заявлено, а саме: вимоги про розірвання договору та про надання права на відключення від теплових мереж. Дане заперечення позивача суд оцінює критично, так як не зрозуміло яким чином, на думку позивача, можливе припинення правовідносин за договором та припинення дій з надання послуг із централізованого теплопостачання не розриваючи дію договору, а також не відключаючи споживача від мережі централізованого опалення.

Крім того, у судовому засіданні на запитання представника відповідача про те, яким шляхом відповідачу необхідно припинити надання комунальних послуг, позивач ОСОБА_1 пояснив, що він не може дати на це відповіді, оскільки для цього необхідно проведення відповідної судової технічної експертизи.

Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України №2189-VIII від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830; Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання припиненими правовідносин за договором про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для звернення позивача до Канівського комунального підприємства теплових мереж з вимогою про розірвання (припинення) спірного Договору №2136 від 08.06.2007 став Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 (далі - Закон №2189-VIII від 09.11.2017), який набув чинності з 01.05.2019 (а.с.43).

Відповідно до ч.3 розділу VI ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону №2189-VIII від 09.11.2017, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2189-VIII від 09.11.2017 предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами

Підпунктами 1,2 ч.1 ст. 4 Закону №2189-VIII від 09.11.2017 передбачено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.

Так, на виконання вище зазначених підпунктів Закону №2189-VIII від 09.11.2017, постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії, які набули чинності з 04.09.2019.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.14 Закону №2189-VIII від 09.11.2017 за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг, що відповідає наданим у судовому засіданні поясненням представником відповідача.

Таким чином, враховуючи викладене на момент звернення 02.05.2019 позивача ОСОБА_1 до відповідача з вимогою про розірвання (припинення) спірного Договору №2136 від 08.06.2007, Канівське комунальне підприємство теплових мереж було позбавлене можливості укласти з заявником новий договір про надання відповідних комунальних послуг за правилами, встановленими Законом №2189-VIII від 09.11.2017.

Як вже зазначалося вище, відповідно до умов спірного Договору передбачено підстави для його дострокового розірвання (п.29 Договору), а саме у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови спожива від користування послугами надавача послуг; за умови забезпечення альтернативного джерела теплопостачання житлових приміщень, отриманого на підставі діючих нормативних документів; переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

Позивачем до суду не надано доказів, які б свідчили про наявні підстави для дострокового розірвання спірного Договору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій частині позовних вимог за безпідставністю.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання припинити дії з надання послуг із централізованого теплопостачання, суд зазначає слідуюче.

Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону №2189-VIII від 09.11.2017 виконавець комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії та природного газу) має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу незалежно від обраної моделі організації договірних відносин у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінетом Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі - Правила № 630) та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення, який затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (зі змінами, внесеними Мінжитлокомунгоспу від 06.11.2007 № 169), який на момент звернення позивача до Канівського КПТМ з заявою про розірвання договору про надання послуг (02.05.2019) та з позовом до суду (02.09.2019) був чинний, але вже станом на день розгляду даної цивільної справи, а саме 17.09.2019 втратив чинність.

Зазначеним вище Порядком, який вже втратив чинність, було встановлено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

На виконання п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 197, - Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України прийнято наказ № 169 від 26.07.2019 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води», який набрав законної сили 17 вересня 2019 року (далі - Порядок).

Вищевказаний Порядок також передбачає те, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.

Також слід зазначити, що вищевказані норми передбачають відключення усього будинку, а не однієї окремої квартири.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про згоду всіх власників квартир житлового будинку про відмову споживачів від централізованого теплопостачання, а також доказів того, що в будинку, у якому знаходиться квартира позивача, на день набрання чинності Законом №2189-VIII від 09.11.2017 має місце відключення не менш як половини квартир та нежитлових приміщень від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 77, 81, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 626, 627, 651, 907 ЦК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Канівського комунального підприємства теплових мереж про припинення правовідносин за договором про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та припинення дій з надання послуг із централізованого теплопостачання відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий О . М . Льон