Провадження № 2/127/3639/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.03.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Ревтюх О.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів суд,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через непорозуміння, а тому позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 05.06.2011р.н. року народження. Шлюбні відносини фактично припинені.

Позивач вказує, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обовязку утримувати свою дитину, жодним чином не приймає участі у вихованні дитини.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного ВМУЮ Вінницької області 14.02.2010р. між сторонами спору укладено шлюб.( а. с. 8)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 05.06.2011р.н. що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. ( а. с.10 )

Ухвалою суду від 06.02. позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу в справах дітей Вінницької міської ради про стягнення аліментів, розірвання шлюбу в частині вимог визначення місця проживання дитини за підставі заяви представника позивача залишено без розгляду. (а.с. 60)

Згідно із ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Згідно із ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а також права їхніх дітей.

Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом

ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. ч.1 ст. 182 СК. України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення.

ч.1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд за заявою заявника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі.

ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо вимоги про розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки шлюб фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, а тому його необхідно розірвати.

Стосовно вимоги про стягнення аліментів, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів про не неможливість звернення до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 05.06.2011р., стосовно наданих позивачем в обґрунтування своїх доводів копії позовних заяв, які як вказував представник позивача подавались до суду, надані без підпису позивача та відповідного штампу суду ( а.с. 15-18,), щодо копії ухвали суду від 08.06.2016р. про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів з даної ухвали лише вбачається, що позивачем подано вищевказаний позов з порушенням вимог ст. 121 ЦПК України, відтак суд критично оцінює дані докази з підстав вказаних вище, та відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, якою встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, щодо заявленої вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., суд враховуючи ЗУ "Про державний бюджет України" на 2019р., яким передбачено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, та беречи до уваги, що позивачем не надано доказів про спроможність сплати відповідачем аліментів в заявленому розмірі, суд вважає стягувати з ОСОБА_3, код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 05.06.2011р.н. в сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 23.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів згідно ст.. 143ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 704. 80 грн. на користь держави, за вимогу про стягнення аліментів, та стягнути з відповідача на користь позивача 704, 80 грн., за вимогу про розірвання шлюбу.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, враховуючи те, що позивачем не надано доказів про понесення витрат на правову допомогу суж вважає відмовити в задоволенні даної вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, 280-283, 288, 289, ЦПК України, ст.ст. 104,105,109, 110,112, 150, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 14.02.2010р. актовий запис №224.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_2 «Федорова».

Стягувати з ОСОБА_3, код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 05.06.2011р.н. в сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 23.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 витрати по судовому збору в сумі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, код НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити рішення до негайного виконання.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13.03.2019.р.

Суддя :