ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/834/19 Справа № 175/1733/18 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.,

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року

по справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересована особа - ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2018 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересована особа - ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - задоволено.

Заборонено державним виконавцям Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області чи будь-яким іншим особам вчиняти дії на виконання Постанов про арешт майна ОСОБА_2 від 18 квітня 2018 року, про арешт коштів ОСОБА_2 від 20 квітня 2018 року, про звернення стягнення на доходи ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК87; від 18 квітня 2018 року, про звернення стягнення на доходи ОСОБА_2 у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 17 квітня 2018 року, чи будь-яких інших дій на підставі довідок Розрахунків-заборгованості від 17 квітня 2018 року та 08 травня 2018 року у ВП №47152260 до завершення розгляду скарги.

Ухвалу направлено для виконання до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року просить ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що невжиття вказаних скаржником у заяві заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав скаржника.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2018 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яка обґрунтована тим, що в Чечелівському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист про стягнення з скаржника аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.11.2011 року та до повноліття дитини. Станом на 01 лютого 2018 року була відсутня заборгованість за сплату аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості від 01.02.2018 року, який виданий Чечелівським відділом державної виконавчої служби м. Дніпра та квитанціями від 20.03.2018р., 10.04.2018 року, 02.05.2018 року, 08.05.2018 року скаржником була отримана постанова про арешт майна боржника від 18.04.2018 р., постанова про арешт коштів боржника від 20.04.2018 р., постанова про звернення стягнення на доходи боржника у ПАТ КБ «Приватбанк» від 18.04.2018 р., постанова про звернення стягнення на доходи боржника у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 17.04.2018 р. Всі дії державного виконавця Бучинської С.С. ґрунтуються на незаконному розрахунку заборгованості від 18.04.2018 року та 08.05.2018 року, в якому помилково були включені як «дохід»: повернення депозиту за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпро від 27.10.2015 року у розмірі 100332,50 грн., «дохід» від продажу квартири згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2016 року у розмірі 449720,00 грн., «дохід» від розміщення коштів на депозиті з травня 2016 року - по лютий 2018 року. Таким чином, скаржник вважає, що розрахунки заборгованості від 18.04.2018 року та 08.05.2018 року, є незаконними та помилковими.

Разом з скаргою було подано заяву про забезпечення позву в якій скаржник просить суд заборонити державним виконавцям Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області чи будь-яким іншим особам вчиняти дії на виконання постанов про арешт майна ОСОБА_2 від 18 квітня 2018 року, про арешт коштів ОСОБА_2 від 20 квітня 2018 року, про звернення стягнення на доходи ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18 квітня 2018 року, про звернення стягнення на доходи ОСОБА_2 у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 17 квітня 2018 року, чи будь-яких інших дій на підставі довідок Розрахунків-заборгованості від 17 квітня 2018 року та 08 травня 2018 року у ВП №47152260 до завершення розгляду скарги.

Зокрема, згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтями 152,153 ЦПК України визначений порядок подання заяви про забезпечення позову, вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, що викладені в п.15 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Тобто, ЦПК України не передбачає повноваження суду щодо вжиття заходів забезпечення скарги на дії державного виконавця в порядку, визначеному ст.ст.152,153 ЦПК України, шляхом заборони державним виконавцям вчиняти дії. Тому, забезпечуючи скаргу у такий спосіб, суд першої інстанції вийшов за межі своїх процесуальних повноважень.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 07 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Ураховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст.152, 153 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом заборони державним виконавцям вчиняти дії, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив норми ЦПК України та вийшов за межі своїх процесуальних повноважень, оскільки дані заходи є виключним повноваженням державного виконавця.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року необхідно скасувати і в задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересована особа - ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року - скасувати.

В задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересована особа - ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 352,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П. Варенко

О.В.Свистунова