Справа №333/5986/19
Провадження №2/333/2575/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду міста Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення заборгованості із заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості із заробітної плати, посилаючись на те, що згідно наказу ЗДП «Радіоприлад» від 10.06.2013 року № 1327 він був прийнятий на роботу у відділ воєнізованої охорони 160 контролером на контрольно-пропускний пункт, тобто між ним та відповідачем укладений безстроковий трудовий договір.

Наказом № 244 к від 08.10.2018 року він звільнився за власним бажанням, у зв?язку з порушенням адміністрацією підприємства чинного законодавства про працю за ст.38 КЗпП України.

Відповідач відмовився виплатити позивачу при звільненні нараховану заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів.

У зв?язку з чим позивач просив стягнути з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 19 600,60 гривень.

Позивач до судового засідання не з?явився, надав до суду заяву в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Денисюк О.С., який діє на підставі довіреності від 01.10.2019 року до судового засіданні не з?явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 працював у ЗДП «Радіоприлад» з 10.06.2013 року по 08.10.2018 року, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17.06.1999 року та не заперечується відповідачем.

Згідно Наказу № 244-к від 08.10.2018 року позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Як вбачається з довідки про невиплату заробітної плати ОСОБА_1 станом на 30.09.2019 року, з лютого 2018 року по грудень 2018 рік включно, заборгованість по заробітній платі за вказаний період становить 19 600,60 гривень.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною першою ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що позивачем не порушені строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України (позовна заява надійшла до суду 04.12.2018 року) з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 по справі №4-рп/2012.

При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був, що також не заперечується відповідачем.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно п. 2 абз. 3 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевказані обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, заборгованості по заробітній платі у розмірі 19 600,60 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Тому на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 89, 141, 223, 263-265, 430 ЦПК України, на підставі Конституції України, ст.115 КзпП України, ЗУ "Про оплату праці", суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства « Радіоприлад» про стягнення заборгованості із заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПО НОМЕР_2 нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 19 600,60 грн.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» на користь держави судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованності по заробітній платі в розмірі за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2019 року.

Суддя: Ю.Р.Піх