Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 520/7659/16-ц

провадження № 61-36261св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Крата В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний бак «ПриватБанк»,

представники позивача: Яковлєва Ольга Анатоліївна, Сокуренко Наталія Вікторівна,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,

представник третьої особи - Гуменюк Валентин Вікторович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного баку «ПриватБанк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси у складі судді Васильків О. В. від 16 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Сєвєрової Є. С., Таварткіладзе О. М. від 13 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний бак «ПриватБанк», яке змінило найменування на акціонерне товариство комерційний бак «ПриватБанк» (далі - АК КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Київський ВДВС Одеського МУЮ), про звільнення майна з-під арешту.

Позовна заява мотивована тим, що 19 липня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ODMLGK01420332, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 99 900 дол. США, терміном повернення до 19 липня 2027 року. Цього ж дня, із метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65,10 кв. м, житловою площею 38,80 кв. м.

15 січня та 09 червня 2010 року постановами Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ було накладено арешт на вказану квартиру.

Посилаючись на те, що накладений арешт порушує його права як іпотекодавця та унеможливлює виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2013 року про звернення стягнення на вказану квартиру, позивач просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 65,10 кв. м, житловою площею 38,80 кв. м, накладений 15 січня та 09 червня 2010 року постановами Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2016 року провадження в указаній справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2016 року у справі № 520/14388/15-ц, яке набрало законної сили, задоволено частково позовні вимоги АК КБ «ПриватБанк» та скасовано арешти квартири АДРЕСА_1, зокрема і ті, які позивач АТ КБ «Приват Банк» просить скасувати в указаній справі. Оскільки існує рішення у справі № 520/14388/15-ц, яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, то наявні підставі для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» відхилено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати зазначені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 520/7659/16-ц з Київського районного суду м. Одеси.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - Київський ВДВС Одеського МУЮ, про звільнення майна з-під арешту призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, не врахував, що підставами для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року є наявність одночасно трьох складових, а саме, наявність ідентичного предмета спору, сторін та підстав. Суд не звернув уваги на те, що в указаній справі та у справі № 520/14388/15-ц не є тотожним склад сторін, оскільки процесуальний статус Київського ВДВС Одеського МУЮ був змінений з відповідача на третю особу, тому цей орган має різні процесуальні права та обов'язки, а відтак тотожність учасників справи відсутня. Крім того, рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/14388/15-ц в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про скасування постанов від 15 січня та 09 червня 2010 року з підстав не надання їх копій є незаконним, оскільки суд не був позбавлений права зобов'язати Київський ВДВС Одеського МУЮ надати винесені ним постанови.

Відзиву на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що Київським районним судом м. Одеси розглядалася справа № 520/14388/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та Київського ВДВС Одеського МУЮ про звільнення майна з-під арешту.

12 лютого 2016 року Київський районний суд м. Одеси у справі № 520/14388/15-ц ухвалив рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково. Було звільнено з-під арешту належне ОСОБА_3 майно; скасовано постанови Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ від 18 вересня 2014 року та від 04 серпня 2011 року; та постанови державних виконавців Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ від 01 лютого та 01 жовтня 2012 року в частині арешту квартири АДРЕСА_1 та заборони на відчуження квартири, у скасуванні постанов державних виконавців від 15 січня та 09 червня 2010 року відмовлено.

У липні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Київський ВДВС Одеського МУЮ, про звільнення майна з-під арешту, у якому просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 у м. Одесі, накладений постановами Київського ВДВС Одеського МУЮ від 15 січня та 09 червня 2010 року.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналогічні положення містяться в пункті 3 частини першої статі 255 ЦПК України.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що за наявності рішення суду у справі № 520/14388/15-ц, яке набрало законної сили, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, наявні правові підстави для закриття провадження у справі, яка є предметом перегляду, на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 406, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного баку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Крат
В. М. Коротун
В. П. Курило