Справа № 189/1876/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2019 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Копиці С.І.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Покровська районна державна адміністрація Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Покровська районна державна адміністрація Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вона посилалася на те, що ОСОБА_2 доводиться їй дочкою. Від різних чоловіків, не перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_2 народила двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідачка та діти зареєстровані за її адресою, проте відповідачка не проживає з дітьми, не приймає участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з доньками в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Всі обов'язки щодо утримання та виховання неповнолітніх дітей позивачка несе особисто, як бабуся. З народження і по цей час діти проживають з позивачкою, вона забезпечує їх утримання та займається їх вихованням. Відповідачка життям та розвитком своїх дітей не цікавиться та не приймає участі в їх вихованні, а саме: в 2018 році жодного разу не відвідала школу, де навчається неповнолітня ОСОБА_3, жодного разу не приводила дітей до дільничного педіатра (сімейного лікаря) з метою профілактичного огляду та лікування. Не придбала особисто та не надавала позивачці кошти на харчування дітей, купівлю їм одягу, а для старшої доньки необхідного для школи приладдя. Позивачка неодноразово зверталася до органу опіки та піклування Просянської селищної ради із проханням проведення профілактичної роботи із дочкою, з метою зміни її ставлення до рідних дітей. Проте, на вжиті профілактичні заходи ОСОБА_2 не реагує. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, щодо виховання неповнолітніх дітей. За таких умов, позивачка змушена звернутися до суду із позовом про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, пояснила суду, що відповідачка є її дочкою. Після народження першої доньки, вона була гарною мамою, доглядала дитину, займалася її вихованням, однак після розлучення з чоловіком, почала вести аморальний спосіб життя, вживати алкогольні напої, курити тютюнові вироби, вести розгульний спосіб життя, внаслідок чого залишала дитину на брата, а сама могла не з'являтися вдома тижнями. Коли позивачка дізналася про це, то повернулася додому з заробітків, щоб доглядати дитину. З часом ОСОБА_2 народила другу доньку ОСОБА_4, однак також не займалася її вихованням та продовжували вести негативний спосіб життя. На неодноразові розмови з відповідачкою про її спосіб життя, про виховання дітей, вона не реагувала. На даний час діти проживають з позивачкою та повністю перебувають на її утриманні, відповідачка не проживає з дітьми, не приймає участі у їх вихованні та утриманні.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Просить маму ОСОБА_6 бути опікуном її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Представник третьої особи Степаненко В.М. направила до суду заяву про розгляд справи без їх участі. З позовними вимогами згодні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працює фахівцем із соціальної роботи Просянської селищної ради. Дана родина перебуває в них на обліку з квітня 2018 року. Вона неодноразово відвідувала родину ОСОБА_2, однак її ніколи вдома не було, уникає контакту з соціальними працівниками, не реагує на розмови з нею, зовсім не займається вихованням дітей, веде негативний спосіб життя. А з літа 2018 року відповідачка взагалі не проживає вдома. Позивачка ОСОБА_1 займається вихованням та утриманням дітей, в будинку у дітей є окрема кімната, яка забезпечена всім необхідним. Позивачка працює в м. Дніпро, коли її не має вдома за дітьми доглядає її сестра.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її рідною сестрою. Відповідачка ОСОБА_2 виросла в порядній сім'ї, однак чого вона прийняла такий спосіб життя невідомо. Після розірвання шлюбу відповідачка почала вести аморальний спосіб життя, зловживати алкогольними напоями, залишала доньку ОСОБА_3 на неї та свого брата та могла тижнями її не забирати. З часом народила ще одну дитину, доньку ОСОБА_4, яку почала брати з собою в місця розваг, де вживають алкогольні напої. Позивачка перебувала за кордоном на заробітках, однак коли сталася така ситуація вона повернулася додому, щоб доглядати дітей. Позивачка працює в м. Дніпрі, та коли вона від'їжджає на зміни, вона забирає дітей до себе.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки ОСОБА_1 Вона інколи допомагала позивачці з дітьми, гуляла з ними, зустрічала старшу дитину зі школи. Відповідачка вихованням дітей майже ніколи не займається, її ніколи не має вдома.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_3. ОСОБА_3 добре навчається, має достатній рівень знань, ходить до школи з виконаним домашнім завданням, охайна, чиста. Відповідачку вона бачила близько двох разів, ще в першому класі, на її дзвінки вона не відповідає, до школи завжди ходить бабуся. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, постійно знаходиться в своїй компанії, для неї друзі на першому місці, вихованням доньки не займається.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 являється матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2, виданого 17.09.2010 року виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3, виданого 17.04.2015 року виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. (а.с.9-10).

Згідно витягу з протоколу № 6 засідання опікунської ради при Просянській селищній раді від 12.10.2017 року, вирішено попередити ОСОБА_2 про необхідність виконання своїх батьківських прав та відповідальність за їх неналежне виконання. Тримати на постійному контролі умови виховання дітей в сім'ї ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно витягу з протоколу №7 засідання опікунської ради при Просянській селищній раді від 25.09.2018 року, вирішено тримати на постійному контролі умови проживання та виховання дітей в родині ОСОБА_2 та попередити ОСОБА_2 про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. (а.с. 18).

З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 03.10.2018 року, встановлено, що на момент обстеження вдома перебувала ОСОБА_1 (бабуся дітей) та ОСОБА_4 (донька ОСОБА_2), старша донька ОСОБА_3 перебувала в школі. Мати одиначка ОСОБА_2 була відсутня, її місце перебування не було відомо. Бабуся на даний час займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, в квартирі зроблений косметичний ремонт, вставлені пластикові вікна. Санітарно-побутові умови проживання задовільні, є запас продуктів харчування, приготовлена їжа. (а.с.20).

З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 20.09.2018 року, встановлено, що на момент обстеження вдома перебували сторонні та ОСОБА_12 (брат ОСОБА_2), які мали ознаки алкогольного сп'яніння. Зі слів сусідів ОСОБА_2 разом з дітьми вийшла з квартири, місце перебування матері з дітьми не з'ясували. В квартирі брудно, невимитий посуд, розкидані речі, затхлий запах в кімнатах. Санітарно-побутові умови проживання незадовільні. (а.с. 21).

З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини ОСОБА_2 від 02.10.2018 року, встановлено, що на момент обстеження вдома була бабуся ОСОБА_1 разом з меншою дитиною ОСОБА_4. Зі слів бабусі мати регулярно залишає дітей і разом із співмешканцем проживають в с. Хуторо-Чаплино, вихованням дітей не займається, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Матеріальним забезпеченням і вихованням дітей займається бабуся. (а.с. 22).

З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 20.09.2018 року, встановлено, на момент обстеження матері з дітьми вдома не було. За місцем проживання, в квартирі виявлено сторонніх чоловіків та брата ОСОБА_2, які відпочивали після розпиття алкогольних напоїв. В кімнатах брудно, скрізь розкидані речі, відчувається стійкий запах алкоголю. (а.с.23).

З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 14.02.2019 року, встановлено, що на даний час займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей бабуся ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_13 В квартирі прибрано. Чисто, є приготовлена їжа та запас продуктів харчування. Діти доглянуті, є окрема кімната де є місце для навчання та відпочинку. Сантірано-побутові умови проживання задовільні, діти забезпечені необхідним одягом, взуттям, шкільним приладдям.

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_13 від 30.01.2019 року, встановлено, що сім'я забезпечена всим необхідним для повноцінного проживання. Сім'я підприємців. ОСОБА_13 являється рідною сестрою ОСОБА_1, яка доглядає за дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 працює в м. Дніпро в госпіталі, графік роботи, доба через три. В цей час діти знаходяться в сім'ї ОСОБА_13. яка здійснює догляд за дітьми. В дітей є окремі ліжка для сну, місце для ігор та приготування уроків. Сім'я задовільняє потреби дітей в повному обсязі, займається їх доглядом та вихованням.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне викання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 вищезазначеної постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав.

Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06): що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дітей, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення її батьківських прав.

На підставі висловленого, керуючись ст.ст.164,181,180 Сімейного Кодексу України, ст.ст.141,264,265,280,281 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Покровська районна державна адміністрація Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії НОМЕР_4, виданий 12.09.2007 року Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії НОМЕР_4, виданий 12.09.2007 року Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 11.03.2000 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Пустовар