Провадження № 2/522/4165/19
Cправа № 522/359/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Голосіївський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві про стягнення неустойки за несплату аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Приморський відділ Державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю Погрібного С.О.

Ухвалою суду від 06.01.2017 року провадження у справі було відкрито.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю ОСОБА_6 ., у зв`язку з Указом Президента України №417/2017 від 14.12.2017 року про призначення судді Погрібного С.О. на посаду судді Верховного суду у Касаційний цивільний суд.

Ухвалою суду від 06.12.2017 року справу прийнято до свого провадження суддею ОСОБА_6. та призначено її до слухання.

Ухвалою суду від 06.02.2018 року справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року №1093/0/15-18 про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_6. - Антонецького С.Л. , з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.

Ухвалою суду від 30.05.2018 року її прийнято до провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Протокольною ухвалою суду від 03.09.2018 року замінено прізвище та ім`я відповідача з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також залучено до участі у справі в якості 3 особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Голосіївський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві та виключено з кола 3 осіб по справі Приморський відділ Державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвалою суду від 03.12.2018 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті 26 лютого 2019 року.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного 21.12.2016 року державним виконавцем Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Романовською О.Л. загальна заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 01.12.2016 року складає 46466,25 грн. Посилаючись на ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення та відповідно до наданого розрахунку просила стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_11 у розмірі 17536,64 гривень.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідач жодних дій для переховування чи уникнення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та забезпечення дитини не здійснював та навпаки звертався до позивачки з проханням дати можливість спілкуватися з сином та відкрив розрахунковий рахунок на ім`я сина, де на депозитному рахунку знаходяться кошти. У 2015 році відповідачу стало відомо про заочне рішення про стягнення аліментів, після чого сумлінно виконував рішення суду. Стосовно періоду з 2010 року по дату пред`явлення позову жодних доказів на підтвердження факту не виконання обов`язків по утриманню сина не надано. На платника аліментів не можна покладати відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Враховуючи виконання обов`язку по утриманню сина відповідно до виконавчого листа, що підтверджується квитанціями про здійснення грошових переказів протягом періоду, за якого відповідачу було відомо про заочне рішення, та відсутність жодних підстав стягнення заборгованості за несплату аліментів на утримання дитини за період часу, за який фактично не було відомо про існування заочного рішення просив відмовити у задоволенні повном у у повному обсязі.

У судове засідання з`явилась представник позивачки ОСОБА_12 та позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, заявлених у позові. З приводу фактичного подання виконавчого листа до виконання пояснила, що виконавчий лист неодноразово повертався позивачу та дійсно виконавче провадження було відкрито 31.03.2015 року. При цьому на питання головуючого зазначила що у позивача не має доказів щодо ухилення відповідачем від сплати аліментів з 2010р. та доказів поважності причин не відкриття виконавчого провадження в період з 2010р. по 2015р.

Представник відповідача - ОСОБА_15 . у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав поданні письмові заперечення. Наголосив, що не має вини за виникнення прострочення з 2010 року відповідача, оскільки він не був обізнаний про існування рішення суду за 2010р. , а виконавче провадження було відкрито в 2015 році, та відповідач добросовісно сплачував аліменти та на сьогоднішній час заборгованість відсутня.

З 04.03.2019р. по 07.03.2019р. суддя перебувала у відпустці.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача , відповідача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивачка з відповідачем з 07.09.2006 р. по 24.09.2010 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у них народився син, ОСОБА_11 .

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_11 у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 серпня 2010 року і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За рішенням суду видано виконавчий лист 29.03.2011р.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам виконаного державним виконавцем Приморського ДВС м.Одеси Романовською О.Л. розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 01.12.2016 року складає 46466,25 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам виконаного державним виконавцем Романовською О.Л. розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 01.03.2017 року складає 28883,00 грн.

Постановою держаного виконавця від 20.03.2017 року, виконавчий документ №2-6422 виданий 29.03.2001 Київським районним судом м. Одеси передано до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості виданої Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.07.2018 року №47068051/12 станом на 30.06.2018 року заборгованість ОСОБА_2 відсутня.

Державним виконавцем також виконувались інші дії, а саме арешт на майно, тимчасове обмеження виїзду за кордон,, і у праві користуванні зброєю, які потім були скасовані 02.07.2018р. Також суду надано довідку від 02.07.2018р. з якої вбачається що у ОСОБА_2 відсутня заборгованість за виконавчим листом станом на 30.06.2018р. (а.с. 144) та додано копії квитанцій про сплату боржником аліментів в період 2016-2018р. (а.с.145-149).

Відповідно до інформації про виконавче провадження №47068051 датою надходження виконавчого документа до державного виконавця 30.03.2015 року. Та відкриття виконавчого провадження 31.03.2015р., постановою 16.03.2018р. змінено прізвище та ім`я боржника та передано до Голосіївського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві та після чого виконавче провадження прийнято.

Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Крім того, Пленум Верховного Суду України в постанові від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Проте відповідач не надав своїх заперечень щодо причин несплати аліментів.

Судом встановлено що відповідач не був у 2010р. обізнаний про рішення суду і про стягнення з нього аліментів на користь дитини, тобто про такий обов`язок , навпаки відповідач стверджує що дізнався про це лише в 2016р і одразу почав платити, що також підтверджується копіями квитанцій. Таким чином суд не вбачає умисного невиконання рішення суду з 2010р.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Позивачем не надано належних доказів щодо обізнаності відповідача про існування судового рішення про стягнення аліментів з 2010 року, а також про умисне його невиконання з 2010р., в свою чергу представник позивача надала відомості з яких вбачається, що виконавче провадження відкрито в 2015 році, отже заборгованість відповідача утворилася з незалежних від нього причин та на теперішній час заборгованість відсутня, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову відсутні у зв`язку з недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 180, 191, 196 ч.1 СК України, ст.ст. 1, 3-13, 23, 42, 43, 48, 49, 58, 64, 76-81, 83, 89, 95, 133,141, 174, 209-211, 223, 227-229, 234, 235, 242, 244, 246, 247, 248, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.9 Перехідних положень ЦПК України; суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3), третя особа: Голосіївський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві (м. Київ, вул. Ломоносова, 22/15) про стягнення неустойки за несплату аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 11.03.2019р.

Суддя: Домусчі Л.В.