Ухвала

Іменем України

15 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 552/6058/15-ц

провадження № 61-3186ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просила визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Київський ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області) Діденко І. О. від 27 лютого 2017 року про закінчення виконавчих проваджень №№ 50331291, 50331347 за виконавчими листами № 552/6058/15-ц від 09 лютого 2016 року, а виконавчі листи повернути для виконання.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2017 року скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 травня 2017 року ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2017 року скасовано, постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22 листопада 2018 року ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 травня 2017 року залишено без змін.

У січні 2018 року Київський ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо повернення судового збору, сплаченого у розмірі 1 600,00 грн при поданні апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2017 року, посилаючись на те, що під час перегляду цієї ухвали в апеляційному порядку, за результатами якого його апеляційна скарга була задоволена, суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 28 січня 2019 року заяву Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат, пов'язаних з розглядом справи за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області 1 600,00 грн судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції виходив з наявності визначених законом підстав для задоволення заяви Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області про розподіл судових витрат.

У лютому 2019 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 28 січня 2019 року в частині стягнення з неї судових витрат, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Заявник зазначає, що додаткова постанова була прийнята в іншому складі суду, ніж в тому, що ухвалив рішення, та з порушенням десятиденного строку з дня надходження заяви. Таким чином, вважає, що при постановленні додаткової постанови судом не дотримано вимог законодавства та неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за подання апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2017 року Київським ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області сплачено судовий збір у розмірі 1 600,00 грн згідно платіжного доручення від 04 травня 2017 року № 1420, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України.

За результатом перегляду в апеляційному порядку ухвали Київського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2017 року апеляційним судом постановлено нову ухвалу про задоволення апеляційної скарги Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області та відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність державного виконавця, однак не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов'язаних з розглядом скарги.

Відповідно до статті 388 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду скарги, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Аналогічні норми містяться в статті 452 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду вказаної заяви про розподіл судових витрат.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення заяви Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 1 600,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги щодо порушення судом десятиденного строку розгляду заяви про розподіл судових витрат є безпідставними, оскільки згідно супровідного листа Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2017 року матеріали даної справи були направлені до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (а потім передані до Верховного Суду) у зв'язку з надходженням касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 травня 2017 року. Заява про ухвалення додаткового рішення була подана до суду апеляційної інстанції у січні 2018 року. 22 листопада 2018 року Верховним Судом прийнято постанову у даній справі та повернуто її до суду першої інстанції.

Посилання ОСОБА_4 на те, що додаткова постанова в порушення вимог частини третьої статті 270 ЦПК України прийнята в іншому складі суду, тобто не в тому, що постановив ухвалу, не можна визнати обґрунтованими, оскільки Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Полтавської області і одночасно з цим утворено Полтавський апеляційний суд, який розпочав свою роботу 05 жовтня 2018 року.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом та власним тлумаченням норм процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик