Справа № 755/9915/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарями Рудь Н.В., Юдицьким К.О.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

законного представника неповнолітнього

відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5, за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної Світлани Пилипівни, ОСОБА_6 про визнання права власності на частку майна у праві спільної сумісної власності на майно подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної Світлани Пилипівни про визнання права власності на частку майна у праві спільної сумісної власності на майно подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що з 18 грудня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на рухоме майно, зокрема, на автомобіль марки марки «Hyundai Santa Fe» універсал, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, д/н НОМЕР_3. Оскільки зазначений автомобіль було придбано під час перебування у шлюбі та він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому позивач має право на Ѕ частину спірного автомобіля. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач передала ключі від спірного автомобіля відповідачу ОСОБА_6 з метою його перегону на стоянку. 12 січня 2017 року позивачу стало відомо про відсутність спірного автомобіля на стоянці. Відповідач ОСОБА_6 відмовилася добровільно повернути позивачу спірний автомобіль. У зв'язку з чим позивач просить витребувати у ОСОБА_6 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 на автомобіль марки Hyundai Santa Fe» універсал, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, д/н НОМЕР_3, визнати право власності на Ѕ частину автомобіля марки марки «Hyundai Santa Fe» універсал, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, д/н НОМЕР_3, вартістю 650 000,00 грн. та стягнути витрати зі сплати судового збору.

Під час підготовчого судового засідання позивач уточнила позовні вимоги та остаточно звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної Світлани Пилипівни та просить визнати право власності на Ѕ частину автомобіля марки марки «Hyundai Santa Fe» універсал, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, д/н НОМЕР_3, вартістю 650 000,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

10 жовтня 2017 року ухвалою суду витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної Світлани Пилипівни (АДРЕСА_1) спадкову справу № 1/2017, яка відкрита після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

21 грудня 2017 року ухвалою суду витребувано у Територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України №8045 (02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, 8) інформацію про: ідентифікуючі дані (№ кузова, двигуна, власника тощо) автомобіля «Hyundai Santa Fe», який мав д/н НОМЕР_4 до 12 квітня 2016 року; дату реєстрації зазначеного автомобіля; дані особи на яку зареєстрований цей автомобіль; суму за яку придбано даний автомобіль; ідентифікуючі дані (№ кузова, двигуна, власника тощо) автомобіля «Hyundai Santa Fe», який мав д/н НОМЕР_4 після 12 квітня 2016 року; дату реєстрації зазначеного автомобіля; дані особи на яку зареєстрований цей автомобіль; суму за яку придбано даний автомобіль.

Крім того, 21 грудня 2017 року ухвалою суду витребувано у Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (02225, м. Київ, вул. Каштанова, 6) інформацію щодо розміру отриманого прибутку ОСОБА_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_5, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2016 року.

24 травня 2018 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної Світлани Пилипівни про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом залишено без руху.

17 серпня 2018 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання законного представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про звільнення від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви.

Крім того, 17 серпня 2018 року протокольної ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання законного представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної Світлани Пилипівни про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Також, 17 серпня 2018 року протокольної ухвалою суду залучено ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

29 жовтня 2018 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

01 березня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_1

Представника позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що спірний автомобіль придбано за кошти, які належали особисто її сину.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що у 2013 році він придбав автомобіль, який батько продав та купив спірний автомобіль.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала законний представник ОСОБА_5

Законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позов не визнала. Пояснила, що спірний автомобіль був особистою власністю померлого, хоча придбаний під час шлюбу.

Третя особа ОСОБА_6 позов не визнала. Пояснила, що спадкодавець є її батьком. Спірний автомобіль придбано за кошти, які було отримано від продажу автомобіля, придбаного у 2013 році.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

З 18 грудня 2014 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 (а.с. 7, том 1), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, том 1) та після смерті якого відкрилась спадщина на рухоме майно, зокрема, на автомобіль марки «Hyundai Santa Fe» універсал, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, д/н НОМЕР_3 (а.с.94).

10 січня 2017 року відповідачі ОСОБА_2-мати, ОСОБА_3-син та третя особа ОСОБА_6- донька звернулися до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної С.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 96, 99, 104, 69, том 1).

23 березня 2017 року позивач звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної С.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 126, том 1).

06 травня 2017 року відповідач ОСОБА_4 звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної С.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 131, том 1).

Позивач просить визнати право власності на Ѕ частину автомобіля марки марки «Hyundai Santa Fe» універсал, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, д/н НОМЕР_3, вартістю 650 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на придбання спірного автомобіля під час шлюбу, що є спільною сумісною власностю подружжя.

Між сторонами виник спір щодо виникнення у позивача права власності на частку у спільному майні, предметом доказування є доведення, що грошові кошти на придбання спірного автомобіля є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідач ОСОБА_3 скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки викладені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності.

Треті особи ОСОБА_6 та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Піддубна Світлана Пилипівна не скористалися процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх пояснень.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 даного Закону передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними у натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності.

Пунктом 5 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, майно, нажите подружжям за час шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому.

Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно п. 1.1 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Згідно п. 1.2 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у повідомленні, що надсилається спадкоємцям померлого, які прийняли спадщину, зазначається склад спільного майна подружжя, на частку якого другий із подружжя, що є живим, просить видати свідоцтво про право власності, а також роз'яснюється право звернення до суду у випадку оспорювання спадкоємцями майнових вимог того з подружжя, що залишився живим.

Згідно п. 1.5 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Згідно п. 2.1. глави 11 розділу ІІ зазначеного Порядку при видачі свідоцтва нотаріус вимагає документ, який посвідчує шлюбні відносини, в порядку, встановленому чинним законодавством. На примірнику свідоцтва, що залишається у матеріалах нотаріальної справи, робиться відмітка, у якій зазначаються найменування поданого для огляду документа, його номер, дата та найменування юридичної особи, що його видала.

Згідно п. 2.2. глави 11 розділу ІІ зазначеного Порядку якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку.

Згідно п. 2.3. глави 11 розділу ІІ зазначеного Порядку при видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на житловий будинок, квартиру та інше нерухоме майно нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

Згідно п. 2.4. глави 11 розділу ІІ зазначеного Порядку При видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них нотаріус, крім документів, визначених у цьому пункті, вимагає свідоцтво про смерть одного з подружжя.

У разі смерті одного з подружжя виникає необхідність розмежування частки одного з подружжя у спільній сумісній власності та спадкового майна. Як зазначається у пункті 4.21 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи с у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Судом встановлено, що позивач до нотаріуса з письмовою заявою про виділ частки у спільному сумісному майні не зверталася. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Піддубна Світлана Пилипівна не відмовляла позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення її права власності на частку в спільному майні подружжя, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За встановлених обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5, за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної Світлани Пилипівни, ОСОБА_6 про визнання права власності на частку майна у праві спільної сумісної власності на майно подружжя слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 16, 368 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, п.п. 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 5 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5, за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Піддубної Світлани Пилипівни, ОСОБА_6 про визнання права власності на частку майна у праві спільної сумісної власності на майно подружжя відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 березня 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна