УХВАЛА

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 759/5176/18

провадження № 61-4538ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (далі - ТОВ «Житлосервіс-КР») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2018 року ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1, у якому просило стягнути з відповідача на користь товариства 12 300 грн 72 коп. заборгованості за наданні та не оплачені послуги з утримання будинку, інфляційні витрати у розмірі 2 302 грн 17 коп. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 422 грн 33 коп., а всього - 15 025 грн 22 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» 12 300 грн 72 коп. на погашення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що облікована станом на 30 листопада 2017 року, 2 302 грн 17 коп. інфляційних втрат та 422 грн 33 коп. три відсотки річних.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У березні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК Українипередбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ТОВ «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 є стягнення грошових коштів у розмірі 15 025 грн 22 коп., у зв'язку з чим ціна позову у справі № 759/5176/18 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не є такими, що становлять виняткове значення для учасника справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території відмовити.

Суддя М. Є. Червинська