Єдиний унікальний номер 229/4060/17 Номер провадження 22-ц/804/3010/19
Номер провадження 22-ц/804/3010/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

при секретарі: Ротар Я.Б.

розглянувши в приміщенні суду в м. Бахмуті апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2019 року (під головуванням судді Гонтар А.Л.) у цивільній справі №229/4060/17 за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дружківського міського суду від 13 червня 2019 року з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6 від 21 вересня 2012 року, яка станом на 31 січня 2019 року склала 217 965,35 грн., із яких: заборгованість за кредитом - 98805,95грн, заборгованість по відсотках- 43 859,36грн, інфляційні витрати -62 839,98грн, 3% річних від суми заборгованості -12460,06грн., та судові витрати в сумі 3269,49 грн..

22 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання зазначеного рішення суду терміном до 01.06.2020 року.

Вказує, що заборгованість за кредитом виникла в зв`язку з тим, що було розпочато антитерористичну операцію в окремих районах Донецької та Луганської областей, його матеріальне та фінансове становище значно погіршилося, змушений був покинути своє місце проживання, залишився практично без засобів до існування. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 тимчасово не має можливості здійснювати оплату по кредиту, у зв`язку з тим, що він та його дружина ОСОБА_2 хворіють, є пенсіонерами та інвалідами третьої групи. Також вони є вимушеними переселенцями, та не мають власного житла на території, що підконтрольна українській владі, тому винаймають житло.

Зазначає, що у зв`язку з об`єктивними обставинами, фінансове становище заявника та його родини погіршилось та він знаходиться в дуже важкому матеріальному становищі, у зв`язку з чим наразі не має можливості для виконання кредитних зобов`язань, відповідно до раніше обумовленого Договору.

В подальшому він сподівається провести реалізацію нерухомого майна,що знаходиться на окупованій території.

Просив відстрочити виконання рішення Дружківського міського суду від 13 червня 2019 року до 01.06.2020 року.

Ухвалою Дружківського міського суду від 04 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Відстрочено виконання рішення Дружківського міського суду від 13 червня 2019 року.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні заяви.

Вважає, що суд дійшов хибного висновку щодо встановлення скрутного матеріального становища заявника та прийняв в якості доказів довідки про взяття на облік ОСОБА_1 та його дружини, які зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, так як ці довідки не визначають фінансовий стан боржника. Суду не було надано належних документів і допустимих доказів в обґрунтування істотного погіршення матеріального стану, яке б унеможливлювало виконання судового рішення.

Щодо підтвердження тяжкого захворювання відповідача - довідки МСЕК виданої ОСОБА_1 про призначення третьої групи інвалідності з 10.11.2010 року(безстроково) по причині професійного захворювання, але майже до кінця 2014 року це захворювання не впливало на виконання зобов`язання за кредитним договором.

Відповідач отримує пенсію по інвалідності та пенсію за віком, однак доказів щодо нарахованих та отриманих доходів ним до суду не надано.

Також не прийнято до уваги інформацію про договір застави майна №6 від 21.09.2012 року, предметом застави є транспортний засіб - автомобіль SSANG YONG KORANDO G20DF, тип легковий універсал, 2012 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 .

Крім того у заявника наявний ще один транспортний засіб, а саме автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності та оголошено у розшук постановою Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що було надано копії вищезазначеної постанови від 19.09.2019 року.

Отже існує майно, яке за рішенням суду може бути передане стягувачу.

ОСОБА_1 вказав обставини, які не мають характер особливих або виняткових , які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду. З моменту пред`явлення позову пройшло майже два роки, впродовж яких заявник мав час для вжиття заходів щодо виконання своїх зобов`язань.

Також, Банк не погоджується з доводами заявника, щодо наявності надзвичайної події, якою є проведення на території області антитерористичної операції. Це поняття не ототожнюють з поняттям стихійне лихо або інші непереборні обставини, з якими законодавець пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення. Заявником не доведено негативних виключних обставин (доказів), як наслідку впливу на нього конкретно антитерористичної операції, які б не уможливили виконання боржником свого зобов`язання за рішенням суду.

Вважає, що суд необґрунтовано вирішив питання стосовно надання відстрочки виконання рішення суду та залишив поза увагою вимоги ст. 435 ЦПК України, в частині не надання відповідачем доказів своєї неплатоспроможності та не здійснив аналіз та вплив ситуації, що склалась на тимчасово окупованої території на майновий стан відповідача та дійсність причин не виконання зобов`язань за кредитним договором. Вважають вищезазначені обставини є підставою для скасування ухвали суду, оскільки вона є незаконною та необґрунтованою.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення повісток. Від представника ПАТ "Державний ощадний банк України" надійшла заява про слухання справи у їх відсутність. (т.2 а.с.94,95).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення,

суд першої інстанції виходив із того, що заявник не працює, є пенсіонером, має незначний дохід, є інвалідом третьої групи, вимушений проходити лікування.

Зазначений висновок не відповідає встановленим обставинам та не узгоджується з положеннями статті 435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» .

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Судом першої інстанції встановлено, що 25.10.2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позов тим,що 21.09.2012 року з ОСОБА_1 було укладено кредитний договір,згідно якого надано кредит в сумі 163115 грн. зі сплатою 16,5% річних за користування кредитом шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок продавця для оплати автомобіля SSANG YONG KORANDO G20DF, тип легковий універсал, 2012 року випуску. Кредит надано з терміном остаточного погашення не пізніше 20 вересня 2017 року. В цей же день між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір застави, де предметом застави зазначено автомобіль SSANG YONG KORANDO G20DF, тип легковий універсал, 2012 року випуску.

Заочним рішенням Дружківського міського суду від 07 грудня 2017 року позовні вимоги були задоволені. Ухвалою Дружківського міського суду від 22 січня 2019 року заочне рішення Дружківського міського суду від 07 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_1 було скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Дружківського міського суду від 13 червня 2019 року позовні вимоги задоволено, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6 від 21 вересня 2012 року в загальній сумі 217 965,35 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 98 805,95грн, заборгованість по відсоткам 43 859,36грн, інфляційні витрати 62 839,98 грн, 3% річних від суми заборгованості 12 460,06грн., та судові витрати в сумі 3269,49 грн..

На підтвердження заяви ОСОБА_1 надав до суду копії довідок від 22.05.2017 року про взяття його та його дружини ОСОБА_2 на облік як внутрішньо переміщених осіб (т.2 а.с.11-12).

Згідно пенсійного посвідчення та довідки МСЕК від 10.11.2010 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та має третю групу інвалідності, встановлену повторно з 01.11.2010 року безстроково у зв`язку із профзахворюванням.

Дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримує пенсію по 3 групі інвалідності, яка встановлена повторно 11.11.2010 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та довідкою МСЕК від 10.11.2010 року.

Задовольняючи заяву про відстрочку виконання рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 та його дружина є інвалідами третьої групи, та його матеріальний стан, який підтверджується пенсійними посвідченнями, заявник не працює, є пенсіонером, має незначний дохід, вимушений проходити лікування. Також зазначив, що банк як заставодержатель не скористався правом щодо звернення стягнення на предмет застави.

Заперечуючи проти оскаржуваного судового рішення, банк послався на те, що заявником не було надано належних документів і допустимих доказів в обґрунтування істотного погіршення матеріального стану, яке б унеможливлювало виконання судового рішення. Відповідач отримує виплати по інвалідності та пенсію за віком, однак доказів щодо нарахованих та отриманих доходів ним до суду не надано.

Зазначені доводи заслуговують на увагу.

Роблячи висновок про те, що заявник не працює, є пенсіонером, має незначний дохід, суд не перевірив доводів заявника про погіршення його матеріального стану та не зазначив, якими саме доказами підтверджено незначний дохід заявника та те, що він не працює і не навів в судовому рішенні тих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Ті обставини, на які посилається суд першої інстанції, а саме: наявність інвалідності у заявника та його дружини, потреба в лікуванні, не можуть слугувати як виключна обставина та бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, оскільки на час укладання заявником договору кредиту та ухвалення судового рішення існували ці ж самі обставини. Доказів того, що вони суттєво змінилися, суду не надано.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази скрутного матеріального становища заявника, а надані ОСОБА_1 копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, підтверджують факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та не можуть вважатися обставинами,що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його не можливим .

За встановлених обставин, заявником не надано доказів наявності виняткових випадків, які б суд міг визначити, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Навпаки, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що договір кредиту було укладено саме для придбання ОСОБА_1 автомобіля SSANG YONG KORANDO . Зазначений автомобіль є предметом застави за договором застави, укладеним 21.09.2012 року між банком та ОСОБА_1 ..

У заявника наявний ще один транспортний засіб, а саме автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності та оголошено у розшук постановою Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на виконання судового рішення, про що свідчить копія постанови від 19.09.2019 року.

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_1 не мають характер особливих або виняткових , які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення.

Щодо розподілу судових витрат, то з огляду на те, що апеляційна скарга банку підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, судові витрати понесені банком під час подання апеляційної скарги підлягають стягненню із ОСОБА_1 , відповідно до ст. 141 ЦПК України .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Дружківського міського суду від 04 жовтня 2019 року скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Дружківського міського суду від 13 червня 2019 року в цивільній справі №229/4060/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: