Провадження № 2/127/5539/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 11.02.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 11.02.2011 року зроблено відповідний актовий запис за №220.

Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час проживання у шлюбі сторонами було придбано у власність квартиру АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу квартири від 07.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Хоменко Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №174. У вказаному договорі зазначено, що ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,0 кв.м.

Вищезазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.04.2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 9316873.

А тому, в силу ст.ст.60, 70 СК України квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, а частки вказаного майна дружини та чоловіка є рівними.

Разом з тим, при вирішенні даного спору позивач просила суд відступити від рівності часток подружжя, захищаючи таким чином інтереси дитини в межах тих матеріальних умов, якими вона користувалась, проживаючи з обома батьками, визнавши за позивачем право власності на 2/3 частки, а за відповідачем - 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Сторони до підготовчого засідання не з'явились, однак від останніх надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, а відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.02.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 11.02.2011 року зроблено відповідний актовий запис за №220, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 11.02.2011 року (а.с.7).

Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 19.12.2013 року (а.с.14).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Хоменко Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №174, укладеного між ОСОБА_5 (продавцем) та ОСОБА_1 (покупцем), продавець передав у власність (продав), а покупець набув у власність (купив) належну продавцю на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,0 кв.м. (а.с.8-11).

Державна реєстрація права власності позивача на вищезазначену квартиру зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.04.2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 9316873 (а.с.12-13).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

А відтак, оскільки спірне майно - квартира АДРЕСА_1 набута сторонами в період перебування у шлюбі, остання є спільною сумісною власністю подружжя, а лише той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку у такому майні.

Суд звертає увагу, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 статті 70 СК України визначено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3 ст.70 СК України).

Підстав для відступлення від засад рівності часток, передбачених частинами 2, 3 статті 70 СК України, як на тому наголошувала позивач в судовому засіданні, суд не вбачає, проте, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на 2/3 частки, а за відповідачем - 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягала остання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.57, 60, 61, 70 СК України, ст.ст.267, 355, 357, 368, 372 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 200, 206, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,0 кв.м., житловою площею 55,5 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки квартири з лоджією АДРЕСА_1, загальною площею 91,0 кв.м., житловою площею 55,5 кв.м., яка складається з коридору 7-1, кімнати 7-2, 7-4, 7-5, 7-6, кухні 7-3, вбудованої шафи 7-7, ванної 7-8, туалету 7-9.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки квартири з лоджією АДРЕСА_1, загальною площею 91,0 кв.м., житловою площею 55,5 кв.м., яка складається з коридору 7-1, кімнати 7-2, 7-4, 7-5, 7-6, кухні 7-3, вбудованої шафи 7-7, ванної 7-8, туалету 7-9.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Повне рішення суду складено 11.03.2019 року.

Суддя: