Справа № 723/21/19
Провадження № 2/723/352/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Петреску Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_3, представник позивача ОСОБА_1, до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3, від імені якої діє як представник адвокат ОСОБА_1, звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок №7, що розташований в с. Старі Бросківці, по вул. Н.Яремчука, Сторожинецького району, Чернівецької області. В цьому будинку на даний час зареєстрований відповідач її колишній чоловік ОСОБА_4, який фактично у вищевказаному будинку не проживає з травня 2016 року. Просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме будинком №7 в с. Старі Бросківці, по вул. Н.Яремчука, Сторожинецького району, Чернівецької області та стягнути судові витрати по справі.

04.02.2019 року відповідач ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, зазначав, що за час спільного проживання з позивачем у житловому будинку №7 в с. Старі Бросківці, по вул. Н.Яремчука, Сторожинецького району вони спільними зусиллями зробили значний ремонт, придбали нові побутові прибори. В травні 2016 року він разом з дружиною ОСОБА_3 виїхали на заробітки за кордон. 02.12.2018 року він повернувся додому. Внаслідок ремонту вхідних дверей, він не міг зайти в будинок в якому проживав та був зареєстрований, тому 28.12.2018 року звернувся із заявою до поліції. Також йому стало відомо про те, що шлюб з позивачем рішенням суду від 22.12.2017 року вже розірвано. Вказує, що на даний час у вищевказаному будинку ще знаходяться його власні речі будівельні та електроінструменти, особисті документи, акумулятор до машини та комплект зимових коліс. Також зазначає, що акт обстеження, долучений до матеріалів справи, в якому зазначено, що в житловому будинку відсутні його особисті речі, не відповідає дійсності, оскільки 16.01.2019 року депутат сільської ради за участю сусідів склала акт, в якому зазначено, в житловому будинку знаходяться його особисті речі. Вважає безпідставним посилання позивача на те, що він не є членом сімї та понад 1 рік був відсутній за місцем проживання без поважної причини, оскільки вони разом перебували за кордоном на заробітках, а також вважає недоведеним, що внаслідок його реєстрації в житловому будинку, належному ОСОБА_3, вона позбавлена субсидії. Просить відмовити позивачу у задоволенні її позову.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що у травні 2016 року позивач та відповідач виїхали за кордон на заробітки. Там, через подружню зраду зі сторони відповідача, сторони припинили подружні стосунки, позивачка залишила його, змінила помешкання, після чого вони не жили разом. В 2017 році позивачка повернулася додому і звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач з травня 2016 року по грудень 2018 року перебував за кордоном, повернувшись, він не пред»являв претензій щодо проживання в будинку, не звертався з вимогами про вселення. Його звернення в поліцію пов»язані з поверненням речей та документів. Так як позивачка є власником будинку, в якому зареєстрований відповідач, останній більше одного року не проживає в будинку без поважних причин, оскільки його перебування за кордоном не є поважною причиною, це є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком по вул..Яремчука, 7 в с.Старі Бросківці. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що до від»їзду за кордон в травні 2016 року проживав в будинку, який є власністю позивачки, про що йому було відомо. Він робив ремонт в будинку, вкладаючи в це свої кошти, йому не повернуті всі речі та документи, які залишилися в будинку. Вважає, що перебування за кордоном є поважною причиною його не проживання в будинку. З-за кордону повернувся 02.12.2018 року до брата. В подальшому приходив до будинку позивачки, але було закрито, він не знайшов ключа, який залишив перед від»їздом. Підтвердив, що перебуваючи за кордоном він та позивачка фактично розірвали сімейні стосунки, після чого вони не домовлялися про його користування будинком по вул..Яремчука, 7, в с.Старі Бросківці. З рішенням суду про розірвання шлюбу ознайомився після повернення з-за кордону, його не оскаржував. Вказував на те, що акт обстеження від 02.01.2019 року є неправдивим, так як в будинку були його речі, що підтверджено актом від 16.01.2019 р., окрім того, свідок ОСОБА_5 в суді пояснила, що даного акту не підписувала. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником будинку №7, що знаходиться в с. Старі Бросківці, по вул. Н.Яремчука, Сторожинецького району, Чернівецької області, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку, посвідченого 11.08.2003 року приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №3750 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1233193 від 13.08.2003 року (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 2165652).

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Старобросковецької сільської ради №86 від 19.12.2013 року було змінено адресну частину житлового будинку, належного ОСОБА_3 з вулиці І.Миколайчука, 456 на вулицю ОСОБА_7, 7 в с. Старі Бросківці, Сторожинецького району.

Відповідно до копії рішення Сторожинецького районного суду від 22.12.2017 року, яке набрало законної сили 23.01.2018 р., шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

З довідки про склад сімї, виданої виконавчим комітетом Старобросковецької сільської ради №03 від 02.01.2019 року, вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та до складу її сімї входять: син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Як вбачається з акту обстеження про встановлення факту проживання від 02.01.2019 року, затвердженого сільським головою ОСОБА_9 та складеного депутатом сільської ради ОСОБА_10, у присутності свідків: ОСОБА_11 та ОСОБА_5 - за адресою: с. Старі Бросківці, вул. Н.Яремчука, 7, Сторожинецького району, в період з травня 2016 року ОСОБА_4 не проживає, місце його знаходження невідоме.

28.12.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Сторожинецького відділу поліції із заявою про те, що з 2017 року його колишня дружина ОСОБА_3 протиправно утримує речі, належні йому, а саме: автомобіль Nissan Almera з ключами, військовий квиток, трудову книжку, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з технічним талоном, посвідчення тракториста, диплом зварювальника, диплом бурильника, свідоцтво про народження та акційний лист та просив зобовязати її повернути йому зазначені речі.

Своїм листом від 29.12.2018 року №19032/123/50/01-2018 Сторожинецький відділ поліції повідомив ОСОБА_4 про те, що відділом поліції розглянуте повідомлення від 29.12.2018 року, яке зареєстроване в ЖЄО відділу за №7866 та ними прийнято рішення про припинення подальшого розгляду повідомлення в звязку з тим, що в даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення та йому рекомендовано з приводу даної події звернутись в цивільно-правовому порядку до суду.

Згідно відміток в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, належному відповідачу ОСОБА_4, останній перебував за межами України з 06.05.2016 р. по 02.12.2018 р.

Відповідно до акту обстеження Старобросковецької сільської ради, складеного 16.01.2019 року депутатом сільської ради ОСОБА_10 в присутності сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_5, про те, що ОСОБА_4 з будинку 7 по вул. Н.Яремчука, забрав особисті речі згідно переліку та два посвідчення зварювальника.

Свідок ОСОБА_5 в суді дала показання, що вона проживає по сусідству з позивачкою. Відповідач проживав недовго з ОСОБА_3, після чого весною 2015 чи 2016 року вони поїхали закордон. З того часу відповідач не приїжджав. Прийшов в 20-х числах 2019 року і забрав машину, яка стояла на подвір»ї і речі, що в грудні 2018 року ОСОБА_3 зібрала і поклала в машину. Вона підписувала акт про передачу речей ОСОБА_4. Підпис в акті від 02.01.2019 року їй не належить. Коли ОСОБА_4 забирав речі, то не говорив і не вчиняв ніяких дій, щоб залишитися жити в будинку.

Свідок ОСОБА_11 в суді дав показання про те, що він також живе по вул..Яремчука в с.Старі Бросківці, неподалік будинку ОСОБА_3. Відповідач деякий час жив разом з ОСОБА_3, а три роки тому в травні місяці вони поїхали закордон. Відповідач приїхав в грудні 2018 року, говорив, що прийшов подивитися, в якому стані знаходиться машина, яку хоче забрати, а також свої речі, при цьому нічого не говорив, що бажає проживати в будинку. Йому невідомо, чи в будинку були речі ОСОБА_4. Він підписував два акти: перший про те, що ОСОБА_4 не проживає в будинку, другий про повернення ОСОБА_4 речей.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб…(ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сімї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.

За ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд вважає, що показаннями свідків та дослідженими доказами встановлено, що відповідач ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4, належному на праві приватної власності позивачу ОСОБА_3, як член її сім»ї, оскільки перебував з останньою в зареєстрованому шлюбі. Подружжя 06.05.2016 року виїхало на заробітки за межі України. Внаслідок припинення сімейних та подружніх стосунків ОСОБА_3 в 2017 році звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу, який рішенням від 22.12.2017 року було задоволено.

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач більше року на час звернення з позовом до суду не проживає в житловому будинку, належному позивачці. Обставин, які б свідчили про домовленість між сторонами щодо права відповідача користуватися житловим будинком не встановлено. Суд вважає, що хоча відповідач не проживав в будинку, так як знаходився за межами України, однак це не є поважною причиною його відсутності понад один рік, так як відповідачем не надано доказів на підтвердження необхідності його знаходження в іншій країні протягом такого терміну, а фактичне припинення сімейних стосунків з позивачем, що стали причиною розірвання шлюбу в 2017 році дає підстави вважати, що перебування відповідача на заробітках не було викликане потребами сім»ї. Тому суд вважає, що поважних причин відсутності відповідача понад один рік за місцем проживання, які б давали підстави визнати, що ним не втрачено право користування житловим будинком, в якому зареєстрований, немає. Крім того, це підтверджується поясненнями самого відповідача, який не визнає позов через претензії щодо належних йому речей.

Посилання відповідача на те, що акт обстеження від 02.01.2019 року є неправдивим, так як його речі на той час були в будинку і даний акт не підписувала свідок ОСОБА_5, суд не приймає до уваги, так як претензії щодо особистих речей відповідача не є предметом спору в даній справі, а в суді свідок ОСОБА_5 підтвердила відсутність відповідача за місце реєстрації більше одного року.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,4,5,12,13,19, 23,76,81, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою с.Старі Бросківці, вул..Яремчука, 7, Сторожинецького району Чернівецької області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: