Справа № 331/4408/18
05 березня 2019 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Антоненко М.В.
за участю секретаря судового засідання Андрієнко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -
24.07.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину.
В обґрунтування позову зазначено, що заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 15.11.2016 р. по справі № 328/3411/16-ц з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 200 (двісті) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 23.09.2016 р. до досягнення дитиною повноліття.
Згідно постанови державного виконавця Токмацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23.01.2017 р. ВП № 53262342 відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню аліментів з відповідача.
Аліменти відповідач сплачував несумлінно, нещомісячно, з тривалими перервами, мав заборгованість. Останній раз аліменти на утримання сина вона отримала в березні 2018 р. в сумі 500 (п'ятсот) гривень 00 коп. З вказаного місяця вона аліментів не отримує.
Приводом для звернення до суду з цим позовом стало те, що утримання їхнього з відповідачем сина для неї одної стало дуже важким. Дитина зростає, має більше потреб в розвитку, їжі, одежі, взутті, якісному відпочинку, тощо. Тому аліментів в сумі 200,00 грн. на місяць зовсім не вистачає навіть для мінімальної допомоги позивачці в утриманні сина, при цьому ще й сплачуються аліменти нерегулярно і неналежним чином. Сам відповідач добровільно надавати їй допомогу на утримання сина не бажає.
Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Така сама норма міститься в статті 180 Сімейного кодексу України.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Кодексу) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі вищевикладеного просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) на утримання сина, ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2) в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 27.09.2018 року на 11 год. 15 хв.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 14.11.2018 року на 09 год. 00 хв.
Позивачка в судове засідання не з*явився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 15.11.2016 р. по справі № 328/3411/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 200 (двісті) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 23.09.2016 р. до досягнення дитиною повноліття.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров*я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки).
Враховуючи той факт, що після присудження з відповідача аліментів на дитину він маючи регулярний дохід, не добросовісно сплачує аліменти а також має заборгованість зі сплати аліментів, дають судові підстави для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та присудження з відповідача аліментів на дитину у частці від доходу, а саме у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для застосування ст. 192 СК України, у звязку з чим необхідно змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, визначений рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 15.11.2016 р.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 p. № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість, потребує спеціальної охорони і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
У звязку з тим, що законодавством встановлений обовязок обох батьків по утриманню дитини, з урахуванням інтересів дитини суд приходить до висновку, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, забезпечить належне утримання неповнолітньої дитини.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1) на користь позивача ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1) на утримання сина, ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2) відповідно до рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15.11.2016 р., з 200 грн. щомісяця на 1/4 частку заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Суддя: М.В. Антоненко