Справа № 594/76/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 селищної ради, третя особа ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24 червня 2008 року померла його баба ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить будинковолодіння № 30 по вул.Дністрова, що в с.Дністрове Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим зазначив, що на спадщину після смерті баби претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя така зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно заповіла йому.

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Дністрове по вул.Дністрова, 30 Борщівського району, як за спадкоємцем за заповітом після смерті баби ОСОБА_5.

В судове засідання сторони не зявилися. Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 селищної ради секретар селищної ради ОСОБА_6 подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у відсутності представника селищної ради, при цьому зазначила що позов визнає.

Третя особа ОСОБА_4 заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав, як і пояснень на позов.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 24 червня 2008 року в с.Дністрове Борщівського району Тернопільської області померла баба позивача ОСОБА_5, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 068074, виданого 26 червня 2008 року Дністровською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померла ОСОБА_5 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати їй на день смерті згідно закону (житловий будинок, господарський будинок, земельну частку (пай) та інше), заповіла позивачу ОСОБА_1.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 13 лютого 2001 року, посвідченого секретарем Дністровської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 51.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого входить будинковолодіння в с.Дністрове по вул.Дністрова, 30 Борщівського району та яку позивач прийняв, оскільки проживав разом з нею на день її смерті. Крім того, 06 квітня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай), ї державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлої було відкрито спадкову справу за Р №82/2015 та 19 грудня 2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за Р №1266. 29 листопада 2018 позивач звернувся до нотаріуса із заявою, у якій просив видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння в с.Дністрове по вул.Дністрова, 30, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння.

Наведене вбачається з довідок ОСОБА_2 ОСОБА_3 селищної ради №№444, 445 від 12 грудня 2018 року, листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 №644/02-14 від 29.11.2018 року, та матеріалів спадкової справи №82/2015, відкритої до майна померлої ОСОБА_5.

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №30 по вул. Дністрова в с.Дністрове Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померла ОСОБА_5 була єдиним його членом, що стверджено довідкою ОСОБА_2 ОСОБА_3 селищної ради №446 від 12.12.2018 року, копією по господарської книги за 1991-1995 роки на ім»я ОСОБА_5.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померла ОСОБА_5 на відповідній правовій основі набула право на ціле будинковолодіння, розташоване по вул.Дністрова, 30 в с.Дністрове Борщівського району Тернопільської області. Однак, у визначеному законом порядку, померла за життя, не оформила своє право власності на спірне будинковолодіння.

Згідно архівної довідки ОСОБА_2 ОСОБА_3 селищної ради №14 від 18.01.2019 року, в документах архівного фонду Дністровської сільської ради рішення про передачу земельних ділянок ОСОБА_5 відсутнє. В той же час, як вбачається з по господарських книг Дністровської сільської ради за 2006 2010 роки, у приватній власності ОСОБА_5 знаходилися 0, 43 га земельної ділянки, з них 0, 19 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0, 24 га для ведення особистого селянського господарства.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Зазначене випливає з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 №644/02-14 від 29.11.2018 року, та матеріалів спадкової справи №82/2015, відкритої до майна померлої ОСОБА_5.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 21 листопада 2018 року, виготовленого СПД ФОП ОСОБА_8 інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 30 по вул. Дністрова в с.Дністрове Борщівського району становить 34548 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі.

На підставі ст.ст.328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, по вул. Дністрова, 30 в с.Дністрове Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 24 червня 2008 року в с.Дністрове Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: