Справа № 214/2077/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 листопада 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд вселити її до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні вищевказаною квартирою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 30.04.1996 року по 13.11.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є одна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьком. За час перебування у шлюбі на спільні кошти нею з відповідачем було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Під час оформлення договору купівлі-продажу вказаної квартири покупцем у договорі зазначена позивач. Однак, відповідач перешкоджає позивачу у користуванні вказаною квартирою. Рішенням суду від 22.12.2008 року за відповідачем було визнано право власності на 2/3 частин спірної квартири та за позивачем - на 1/3 частку. Проте, навіть після винесення рішення суду відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належної позивачеві частини квартири, погрожував, залякував, не пускав до її квартири, змінює замки, у зв`язку з чим з березня 2016 року позивач вимушена проживати за іншою адресою: АДРЕСА_3 . Так, у зв`язку з викладеним, позивач вимушена була звернутись до суду за захистом свого порушеного права.
Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.
На підставі наявних у справі доказів суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2008 року, квартиру АДРЕСА_1 , визнано спільною сумісною власністю подружжя, а також визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки казаної квартири та за ОСОБА_1 право власності на 1/3 її частину (а.с.6-7).
Листом начальника Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області №48.5/2-2539-ЄО від 04.07.2018 року, ОСОБА_1 за її зверненням про самоправство з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 повідомлено, що проведено перевірки, ознак злочину або правопорушення не встановлено (а.с.8).
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов`язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном.
Так, на підставі наявних у справі письмових доказів встановлено, що позивачеві на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
У відповідності до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідач не пускає її до квартири, в якій їй належить на праві власності 1/3 частка, змінив замки, тобто перешкоджає їй користуватись належною їй на праві власності часткою квартири, у зв`язку з чим вона не може там проживати та вимушена винаймати квартиру.
Доказів на спростування тверджень позивача відповідачем до суду не надано. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами та їх належить задовольнити.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 65 грн. (а.с.1), а також судовий збір у розмірі 1471 грн. 80 коп. в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.. 150 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Вселити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 65 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1471 грн. 80 коп. в дохід держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.