Справа № 211/4539/18
Провадження № 2/211/291/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Сарат Н.О.
секретаря Зоріної С.М.
у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визначення місця проживання дітей , -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що перебуваэ з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стосунки між сторонами постійно погіршувалися, відповідач застосовував фізичне насилля до синів та позивача, виражався в їх бік нецензурною лексикою, що підтверджується висновком спеціаліста СМЕ № 1175 та № 2665. З жовтня 2017 року сторони не проживають разом. Зважаючи на ставлення відповідача до синів, позивач звернулася до органу опіки та піклування Виконкому Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу. Рішенням виконкому встановлена доцільність проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_1. З того часу як сторони стали проживати окремо відповідач не цікавиться дітьми, не надає допомоги на їх виховання, постійно зловживає спиртними напоями. Знаходячись в стані алкогольного спяніння відповідач постійно погрожує позивачеві відібрати у неї дітей. Діти мешкають разом з позивачем, але сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Позивач, як мати усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, тому враховуючи їх тісний зв'язок та повне забезпечення нею дітей, просить визначити місце проживання синів разом з нею. Для проживання дітей та їх гармонійного розвитку у позивача є всі відповідні умови, постійна робота, стабільний дохід, час на виховання та розвиток дітей, в квартирі є облаштована для дітей кімната, для забезпечення сну, ігор та навчання. В той час коли відповідач проживає в дачному кооперативі, в будинку, який не облаштований для проживання дітей та їх розвитку та навчання, діти коли приїжджають від батька постійно скаржаться на погіршення здоровя, їх одяг брудний та постійно має неприємний запах цвілі, що вказує на невідповідність умов проживання санітарно-гігієнічним вимогам для проживання дітей. Позивач бажає сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлення піклування батька, але позивач хоче забезпечити дітям освіту, добробут, та належне виховання, а перебування у батька негативно на них впливає, як на здоровя так і на виховання, батько не може забезпечити дітей належними умовами для життя та виховання. Крім того діти бажають проживати з матірю.
Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не зявився, причини неявки суду не відомі, заяв не надходило.
Від третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради надійшла заява про слухання справи без участі представника, та позовні вимоги підтримали.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2004 року, про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 618 (а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. З жовтня 2017 року сторони не проживають разом.
Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9, 10 - копія свідоцтва про народження).
Стосунки між сторонами постійно погіршувалися, відповідач зловживав алкогольними напоями та застосовував фізичне насилля до синів та позивача, виражався в їх бік нецензурною лексикою, що підтверджується висновками спеціаліста СМЕ № 1175 та № 2665. (а.с. 11-15).
Зважаючи на ставлення відповідача до синів, позивач звернулася до органу опіки та піклування Виконкому Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу. Рішенням виконкому встановлена доцільність проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_1. (а.с. 18).
Для проживання дітей та їх гармонійного розвитку у позивача є всі відповідні умови, постійна робота, стабільний дохід, час на виховання та розвиток дітей, в квартирі за місцем мешкання за адресою м. кривий ріг, вул. Степана Тільги, 29/1 є облаштована для дітей кімната, для забезпечення сну, ігор та навчання. Згідно рішення № 271 від 15.08.2018 року винесеного органом опіки визначено місце проживання неповнолтніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_1. Діти самі виявили бажання проживати разом з матірю ОСОБА_1 (а.с. 18).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Положеннями частини 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 704,80 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с.2), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 157, 161, 180-182, СК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визначення місця проживання дітей - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітніх дітей, синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою її проживання ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.03.2019 року.

Суддя: ОСОБА_6