Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року

Рівненський міський суд в особі судді Сидорука Є.І., при секретарі Григорчук В.М. ,

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного банку «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ

Представник ПАТ "Акцент Банк" звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №A34PCC9HОL0021 від 14 вересня 2011 року в сумі 18242,88 грн. та судових витрат в розмірі 1 218 грн. 00 коп.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву в якій просить задовольнити позов, розгляд справи провести без участі представника, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 вересня 2011 року між ПАТ "Акцент Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №A34PCC9HОL0021, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 8 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, у зв»язку з неналежним виконанням покладених на відповідача обовязків, станом на 23 листопада 2015 року наявна заборгованість за кредитним договором становить 18242,88 грн.

Оскільки у добровільному порядку відповідач не бажає погасити заборгованість за кредитним договором, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляду справи без його участі. Крім того, подав письмові заперечення, в яких просив цивільний позов задовольнити частково.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 14 вересня 2011 року між ПАТ "Акцент Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №A34PCC9HОL0021, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 8 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Враховуючи, що укладеним між сторонами кредитним договором не передбачено нарахування відсотків після закінчення строку кредитного договору, тобто встановленого кредитним договором кінцевого терміну погашення кредиту, а саме 13 вересня 2014 року, тому відповідно, нарахування позивачем відсотків після закінчення такого строку є неправомірним, а тому позовні вимоги в часині стягнення відсотків, нарахованих після 13 вересня 2014 року не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України).

За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.

Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів».

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемною.

Згідно із пунктами 17 і 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Така ж позиція Верховного суду України у справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року, у постановах ВСУ №6- 1746цс16 від 16 листопада 2016 року, №6-80цс13 від 25 вересня 2013 року та №6-80цс12 від 12 вересня 2013 року.

Таким чином, оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів», за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Виходячи з наведеного нарахування та, відповідно, стягнення заборгованості за нарахованими комісіями в розмірі 3612,00 грн. є безпідставним, а тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Крім того, як вбачається в розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23 листопада 2015 року позивачем неправомірно було зараховано в погашення заборгованості по комісії 2580 грн., за рахунок яких необхідно зменшити розмір заборгованості по тілу кредиту до 1935,97 грн. (4515,97-2580,00=1935,97 грн.).

Тобто заборгованість по тілу кредиту станом на дату звернення з позовом до суду не може становити більше 1935,97 грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені, як вбачається з позовної заяви, позивачем зазначено розмір пені 8764,40 грн. яка нарахована за весь період дії кредитного договору.

Відповідно до норм ст.ст.257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимоги про стягнення неустойки, штрафу, пені, встановлено строком в один рік.

Беручи до уваги вимоги ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності в частині стягнення пені, тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення штрафів в розмірі 1344,90 грн., суд вважає, що в цій частині позов не підлягає до задоволення виходячи з того, що згідно Довідки про умови кредитування з використанням Кредитки «Універсальна» по договору SAMAB0332 передбачено, що штрафи застосовуються при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань більше ніж на 30 днів.

З дослідженого в судовому засіданні наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що перше прострочення погашення заборгованості за кредитним договором виникло у відповідача 20 березня 2013 року, тобто право банку на стягнення штрафу виникло через 30 днів після цього, а саме з 20 квітня 2013 року, однак позов було предявлено лише 02 грудня 2015 року з пропуском строків позовної давності щодо стягнення штрафу (ст.256 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1218,00 грн. згідно платіжного доручення, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.203,215,256-258,267,526,631,1046,1048,1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного банку «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. на користь ПАТ "Акцент Банк" , рахунок №0010, МФО 307770, м.Дніпро, вул.Батумська, 11 заборгованість за кредитним договором №A34PCC9HОL0021 від 14 вересня 2011 року в розмірі 1935,97 (одна тисяча девятсот тридцять пять гривень девяносто сім копійок) грн. та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) 00 копійок.

В решті позовних вимог позивачу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Рівненського апеляційного суду чи через Рівненський міський суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ПАТ «Акцент Банк», , рахунок №0010, МФО 307770, м.Дніпро, вул.Батумська, 11.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн..

Суддя : Є.І. Сидорук