Справа № 342/1407/18
Провадження № 2/342/243/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування ним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні належним йому на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим за вказаною адресою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником вищезазначеного житлового будинку, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11848031 від 15.09.2006. Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача. П'ятнадцять років тому відповідач одружився та переїхав на постійне проживання до своєї дружини у Республіку Молдова. Протягом останніх років спілкування між сторонами припинилося. Відповідач добровільно вибув з місця своєї реєстрації, не користується будинком позивача, не несе витрат на його утримання. Відповідач не захотів добровільно вчинити дії, необхідні для зняття його з реєстраційного обліку, а на даний час позивач втратив з ним контакт. ОСОБА_2 не приїжджає в Україну, телефонує дуже рідко. Така ситуація порушує права та законні інтереси позивача, він позбавлений можливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивач є пенсіонером і єдиним джерелом його доходу є мінімальна пенсія. Після стрімкого росту цін на енергоносії, отримання від держави субсидії на комунальні послуги є для позивача життєво важливим фактором, і раніше йому призначалася субсидія. Однак, після ухвалення змін до Порядку призначення субсидій позивачу усно відмовлено у її наданні, з посиланням на те, що так як відповідач зареєстрований у його господарстві, його доходи будуть враховуватися при призначенні субсидії. Позивач не отримує доходів відповідача, в той час як субсидія є для позивача вкрай необхідною.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав, просить задовольнити. Суду пояснив, що в належному йому будинку по АДРЕСА_1 в с. Незвисько проживає він з дружиною та їх дочка з своїми двома малолітніми дітьми. Через реєстрацію відповідача в належному йому житловому будинку, хоча фактично він у цьому будинку не проживає, неможливо отримати житлову субсидію.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд, вислухавши позивача, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Копією витягу № 11848031 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.09.2006, стверджено, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу № 4 від 31.01.2006 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 16060473).

За адресою - по АДРЕСА_1 було призначено житлову субсидію з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р., що стверджується копіями повідомлень управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА про призначення субсидії на ЖКП від 15 січня 2018 р. Про сплату позивачем комунальних послуги свідчать надані ним копії квитанцій.

За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання.

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по АДРЕСА_1, хоча за даною адресою він не проживає, - підтверджується довідками № 698/1 від 03.12.2018, 210/2-34 від 14.12.2018, виданими виконавчим комітетом Незвиської сільської ради.

Актом обстеження матеріально-побутових умов від 03.12.2018, складеним комісією Незвиської сільської ради, стверджується, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_1, але не проживає близько 15 років, так як має свою сім'ю і разом з нею проживає за межами України.

Допитана судом свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона проживає по-сусідству із позивачем, працює секретарем Незвиської сільської ради. Відповідач є сином позивача, близько 10 років не проживає в АДРЕСА_1, одружився і проживає в Молдові. В будинку по АДРЕСА_1 проживає позивач, його дружина ОСОБА_5, їх дочка ОСОБА_4 з своїми двома дітьми: ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_4, дочка позивача, в судовому засіданні суду пояснила, що її брат ОСОБА_2 приблизно 10-15 років не проживає в АДРЕСА_1. В зазначеному будинку проживають її батьки та вона із своїми двома дітьми.

Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1, 5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач договору найму житлового будинку з позивачем не укладав, не проживає в будинку позивача по АДРЕСА_1 більше десяти років, хоча зареєстрований в ньому. Реєстрація місця проживання відповідача в належному позивачу житловому будинку перешкоджає йому належно реалізовувати свої права власника об'єкта нерухомості, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 310, 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 289, 352, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, перешкоди у користуванні належним йому на праві приватної власності житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складене 10.03.2019.

Суддя: Ничик Г. І.