Провадження № 2/201/1081/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 лютого 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Сидоренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2018р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 7863 грн.05 коп. (а.с. № 3-5).

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 31.08.2017р. - а.с. №30) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. № 37).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.10.2018р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 40).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що відповідно укладеного договору № б/н від 20.01.2009р. ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 27.03.2014р. позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.03.2014р. Позивач зазначає, що у зв'язку зі смертю боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до спадкоємців, таким чином відбувається заміна боржників за зобов'язанням. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1, що підтверджується копіями паспортів, де зазначена адреса: АДРЕСА_1. На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України 08.05.2014р. позивач направив претензію кредитора до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, на яку 21.05.2014р. позивачем було отримано відповідь. 03.06.2018р. до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком склала 7863,05 грн., з яких 6993,04 грн. - тзаборгованість за кредитом, 870,01 грн. - заборгованість за відсотками. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідачки, а також понесені ним судові витрати у розмірі 1762 грн.

В судові засідання 12.12.2018р. та 26.02.2019р. представник позивача не зявився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.№41,45). Разом з поданням позову до суду представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому представник зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. № 36).

Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання 12.12.2018р. та 26.02.2019р. двічі поспіль не зявилася, про дату та час слухання справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за місцем проживання (а.с.№41,42,45), яка підтверджена відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 05.10.2018р. (а.с.№39). В матеріалах справи міститься поштове повідомлення про отримання відповідачкою позовної заяви з судовою повісткою на 12.12.2018р. (а.с.№43). Конверт з судовою повісткою на 26.02.2019р., який був направлений відповідачці був повернутий за зворотною адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№46).

Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом відповідачка в судові засідання повторно не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20.01.2009р. ОСОБА_3 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим ним була підписана анкета-заява №б/н від 20.01.2009р., згідно якої він виявив бажання отримати послуги банка, в тому числі щодо кредитування карткового рахунку, згідно до умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 банка та в подальшому отримав кредит 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З підписанням відповідної анкети-заяви ОСОБА_3 підтвердив свою згоду з запропонованими йому умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банка, а також що йому була надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується особистим підписом клієнта у анкеті-заяві (а.с.№9зв).

27.03.2014р. позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КИ № 562494 від 29.03.2014р., актовий запис 2339 (а.с. №19).

Згідно ч.1 ст.608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст.1216 ЦК України у разі смерті фізичної особи (спадкодавця) відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2ст. 1220 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У позові позивач зазначає, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за договором № б/н від 20.01.2009р. склала 7863,05 грн., яка складається з: 6993,04грн. - заборгованість за кредитом, 870,01грн. - заборгованість за відсотками.

Проте, звертаючись до суду з позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог не надав належних доказів на підтвердження існування заборгованості на час смерті спадкодавця, коли позичальником допущено пропуск строку погашення кредитної заборгованості і в якому розмірі. Матеріали справи не містять виписки по особовому (картковому) рахунку боржника, яка могла би бути належним доказом на підтвердження розміру заборгованості станом на час смерті ОСОБА_3

На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 10.05.2014р. позивач направив претензію кредитора за вих.№SAMDN50ОТС001789993 від 07.02.2014р. до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с. № 20, 21).

21.05.2014р. позивач отримав відповідь Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що для вирішення питання щодо відкриття спадкової справи після померлого 27.03.2014р. ОСОБА_3, банку необхідно надіслати на адресу нотаріальної контори оригінал квитанції про сплату за проведення перевірки інформації про наявність або відсутність заведеної спадкової справи (а.с.№22).

Таким чином, у травні 2014р. позивачу було відомо, що позичальник ОСОБА_3 помер.

Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.2,3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Недотримання кредитором визначених законом строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015р. в справі № 6-33цс15, а саме Верховний Суд України визначив: «Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст.1281 ЦК України строків пред'явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців».

Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки ОСОБА_4 Верховного Суду викладені в постанові від 17.04.2018р. у справі № 522/407/15-ц (провадження 14-53 цс 18).

В позовній заяві позивачем зазначено, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачки, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1, у звязку з цим в травні 2018р. банк направив ОСОБА_1 лист-претензію (а.с. № 23).

Як було встановлено судом вище про смерть спадкодавця позивачу стало відомо ще у травні 2014р., що підтверджується направленням позивачем до нотаріальної контори претензії. Крім того, як свідчить надана позивачем копія паспорту відповідачки ОСОБА_1, з відміткою «копія верна» від 10.09.2009р., про спільне проживання відповідачки з позичальником за однією адресою та прийняття нею спадщини в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України позивачу було відомо на час смерті спадкодавця, а отже шестимісячний строк, передбачений частиною 2 ст. 1281 ЦК України сплинув ще у 2014 році.

Однак, порушуючи терміни, що передбачені ст.1281 ЦК України, з вимогою до відповідачки, як до спадкоємця, позивач з листом-претензією від 18.05.2018р. за вих.№SAMDN50ОТС001789993 звернувся 03.06.2018р., про що свідчить реєстр поштових відправлень та чек (а.с.№24), а з позовом до суду 26.09.2018р., тобто, позивачем пред'явлено вимоги з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є присічним (преклюзивним), у звязку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 608, 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, Правовою позицією ВСУ в справі № 6-33цс15 від 08.04.2015р., Постановою ОСОБА_4 палати ВС від 17.04.2018р. у справі № 522/407/15-ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду .

Суддя Ткаченко Н.В.