Справа № 342/1416/18
Провадження № 2/342/247/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 2-433/2010р. та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1500 грн. з урахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.04.2007 року по 03.12.2010 року. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка в даний час є неповнолітньою , проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та утриманні. Рішенням Городенківського районного суду від 03.12.2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, дочку ОСОБА_4 залишено проживати біля позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка відновила своє дошлюбне прізвище "Корольчук". З того часу, як позивачка та відповідач припинили проживати разом, відповідач перестав утримувати їх дочку. Згідно рішення Городенківського районного суду від 02.07.2010 року у справі № 2-433 відповідачу визначено сплату аліментів в користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. так як офіційно доходу відповідач не має, то з нього стягують 30 % прожиткового мінімуму, що становить 558 грн. на місяць. Цих коштів явно недостатньо для утримання дитини та забезпечення їй нормального рівня життя. Крім того, після внесення змін до СК України розмір аліментів не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму. Отже, відповідач фактично сплачує на утримання дитини 1/4 частину прожиткового мінімуму, що є грубим порушенням вимог ст.182 СК України. Відповідач фізично здоровий, працездатний, систематично їздить на заробітки в Польщу, де отримує хороший дохід, розмір якого позивачці не відомий. Отже, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу їх доньці, однак добровільно цього не робить. Дочка ОСОБА_4 навчається у 4 класі Незвиської ОСОБА_5 ст. Вона потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, літератури. Останнім часом ОСОБА_3 часто хворіє на застудні захворювання у зв'язку з чим позивачка забезпечує їй лікування, посилене харчування, а також спеціальні препарати для зміцнення імунітету. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпечені є його обов'язком, однак відповідач всупереч вимогам закону не приймає участі у покритті цих витрат на рівні з позивачкою.

Учасники справи в судове засідання не зявилися.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Одночасно зазначив, що позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти у сумі 1000 грн.

Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2010 року по справі № 2-829/2010, яке набрало законної сили 14.12.2010 р., шлюб між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, який був зареєстрований 11.04.2007 року у виконкомі Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 - розірвано.

Те, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 128995, виданого 13.08.2009 р. виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Вищезгаданим рішенням суду неповнолітню дочку ОСОБА_3 залишено проживати з матір'ю.

Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області у цивільній справі № 2-433/2010, яке набрало законної сили 13 липня 2010 р. Стягнення аліментів присуджено з 07.05.2010 р. до досягнення дитиною повноліття. 02 липня 2010 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області на підставі вищезгаданого рішення було видано виконавчий лист.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 р. не може бути менший, ніж 1013,50 грн.

Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання дитини відповідно до судового рішення в частці від доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2010р. є менший від мінімального розміру, встановленого ч.2 ст.182 СК України, позицію відповідача, який позов визнав частково, тому суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Виконавчий лист, виданий за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2010 року по справі № 2-433/2010 про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до її повноліття в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку слід визнати таким, що не підлягає виконанню, якщо відсутня заборгованість зі сплати аліментів за цим виконавчим листом.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), часу витраченого на вказані роботи виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом ОСОБА_7

До позовної заяви позивачкою подано квитанцію адвоката ОСОБА_7 від 10.12.2018 року №72 в якій платником зазначено ОСОБА_1 та визначено суму 8000 грн. за надання послуг адвоката та подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_7

Відповідно до роз'яснень п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням наведеного, з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

На підставі ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 19, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 2-433/2010р.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1300 грн. з урахуванням індексації відповідно до закон, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнення аліментів в зміненому розмірі проводити з дня набрання чинності рішенням суду в даній справі, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до державного бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 500 (пятсот) гривень.

Після набрання законної сили даним судовим рішенням зобов'язати ОСОБА_1 повернути до Городенківського районного суду Івано-Франківської області виконавчий лист № 2-433/2010р, виданий 02.07.2010 р. на підставі рішення Городенківського районного суду по справі № 2-433/2010р. про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до її повноліття в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживаня позивачки ОСОБА_1 - вул. Козацька,5, с. Незвисько, Городенківський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - вул. Назаренка, 149, с. Чортовець, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Суддя: Гайдич Р. М.