Справа № 713/137/19
Провадження №2/713/180/19
РІШЕННЯ

іменем України

05.03.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Головач О.Д., за участю представника позивачки ОСОБА_1, за участю представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивачка ОСОБА_3, звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача ОСОБА_4

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. 12 вересня 2009 року уклала шлюб з ОСОБА_4, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.07.2014 року розірвано. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент розірвання шлюбу та після його розірвання, дитина проживала разом з нею та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_4 протягом пяти років не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, є працездатним, може надавати допомогу на утримання дочки. Вона не має можливості забезпечити дитину всім необхідним. Вважає, що ОСОБА_4 зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, оскільки працює за кордоном. Просить стягувати з ОСОБА_4, аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але у будь-якому випадку у розмірі не менше, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 22.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила стягувати з ОСОБА_4 аліменти в розмірі 2027 грн. щомісяця.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково, надав відзив, де зазначив, що позивач вводить в оману суд, стверджуючи, що він на протязі останніх 5 років не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Він ніколи не ухилявся від сплати аліментів, знаходячись в Москві на заробітках, висилав на адресу ОСОБА_3 гроші на утримання дитини. Але, на жаль документально підтвердити може тільки частково, так як ніколи не думав, що ОСОБА_3 так вчинить, і не зберігав всі квитанції. Наприклад, по касовому чеку НОМЕР_1(номер переказу 224405455) 07.12.2014 року відправив на адресу ОСОБА_3 2000 російських рублів. 13 грудня 2014 року по касовому чеку НОМЕР_2(номер переказу 699877695) відправив на імя ОСОБА_3 2000 російських рублів, 07 вересня 2015 року по касовому чеку НОМЕР_3(номер переказу 437765703) - 3000 російських рублів, 18 серпня 2015 року по касовому чеку 63612(номер переказу 161480378) - 2000 російських рублів, 15 листопада 2015 року по касовому чеку НОМЕР_4(номер переказу 793764287) - 2100 російських рублів, 05 грудня 2015 року по касовому чеку НОМЕР_5(номер переказу 519976097) 2000 російських рублів, 03 липня 2016 року по касовому чеку НОМЕР_6 (номер переказу784263747) - 1500 російських рублів, 23.02.2018 року по квитанції №53 вислав 300,00 грн. Влітку 2016 року перед початком навчального року повністю забезпечив потреби дитини в одязі, шкільних атрибутах, купив їй шкільну форму, сорочку, лосіни, три пари колготок, кілька пар шкарпетків, туфлі, бантики, заколки. Спортивний костюм, портфель, канцелярські приладдя на суму 1990,00 грн. та інші необхідні для першокласника речі. Аналогічно забезпечив дитину всім необхідним перед початком наступного 2017 навчального року. Також купив чобітки зимові, шкарпетки, колготи, лосіни, на новий рік планшет. В минулому році перед початком навчання купив для дитини штани, сорочки, босоніжки, шкарпетки, канцелярські товари. Оплачував за відвідування дитиною дитячого садка, на потреби школи 2500,00 гривень. Після розірвання шлюбу регулярно відвідує дитину, щоразу привозячи їй подарунки і залишаючи певні суми грошей для дитини. ОСОБА_6 постійно чинять йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, мотивуючи тим, що він може налаштовувати дитину проти них. Зазначив, що ніколи не ухилявся і не збирається ухилятися від утримання дитини, згідний платити аліменти, але, враховуючи певні обставини, те що він на даний час ніде не працює, не має власного житла, має іншу сімю, яку повинен утримувати, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн. Дитина знаходиться не біля ОСОБА_3, а у її родичів, на даний момент у її матері, оскільки знаходиться за межами України, фактично не займається ні вихованням дитини, ні її доглядом. Наприклад за минулий рік позивач була вдома тільки 2 місяці, а решту 10 місяців була за кордоном.

В судовому засідання представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, підтримав поданий ОСОБА_4 відзив.

Суд, заслухавши позивачку ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_2, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 з відповідачем ОСОБА_4 12.09.2009 року уклали шлюб, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.07.2014 року - розірвано.

Від шлюбу є неповнолітня дитина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-МИ №127557, виданого 06.09.2010 року виконкомом Багнянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №18.

На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

На підтвердження позивачкою ОСОБА_3 позовних вимог щодо стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано наступні докази:

Довідка Розтоківської сільської ради Путильського району Чернівецької області №71 від 16.01.2019 року з даних якої вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Ями по вул.Ямівська, 58, Путильського району Чернівецькорї області та перебуває на повному утриманні матері.

Копія довідки про місце реєстрації проживання ОСОБА_3 з даних якої вбачається, що ОСОБА_3 з 22 жовтня 2014 року по теперішній час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

При зверненні з даним позовом до суду позивачка посилається на загальні вимоги щодо обовязку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.191 ч.2 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

На спростування позовних вимог та на підтвердження заперечень проти позову відповідачем було надано відзив та наступні докази:

Довідка Розтоківської сільської ради №39 від 18.02.2019 року з даних якої вбачається, що малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована 01.11.2017 року в с.Ями, вул.Ямівська, 58, Путильського району Чернівецької області, а проживає з бабусею ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в с.Розтоки по вул.І.Миколайчука,6, Путильського району Чернівецької області у житловому будинку дідуся ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5. Вихованням та навчанням малолітньої внучки займається її бабуся - ОСОБА_7 та чоловік ОСОБА_9, який перебуває в громадянському шлюбі з ОСОБА_3 та проживає ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зі слів матері перебуває на даний час за межами України. Напередодні від'їзду залишила від свого імені довіреність від 28.01.2019 року терміном на один рік. Цією довіреністю уповноважила ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, представляти всі інтереси малолітньої дитини ОСОБА_5. ОСОБА_5 знаходиться на утриманні матері - ОСОБА_3.

Копії квитанцій про переказ коштів відповідачем ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3, а саме: по касовому чеку НОМЕР_1 (номер переказу 224405455) 07.12.2014 року - 2000 російських рублів; 13 грудня 2014 року по касовому чеку НОМЕР_2 (номер переказу 699877695) - 2000 російських рублів; 07 вересня 2015 року по касовому чеку НОМЕР_3 (номер переказу 437765703) - 3000 російських рублів; 18 серпня 2015 року по касовому чеку 63612 (номер переказу 161480378) - 2000 російських рублів; 15 листопада 2015 року по касовому чеку НОМЕР_4 (номер переказу 793764287) - 2100 російських рублів; 05 грудня 2015 року по касовому чеку НОМЕР_5 (номер переказу 519976097) 2000 російських рублів; 03 липня 2016 року по касовому чеку НОМЕР_6 (номер переказу 784263747) - 1500 російських рублів, 23.02.2018 року по квитанції №53 - 300,00 грн.

Надаючи оцінку наданим сторонами та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:

батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження;

сторони з 12.09.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.07.2014 року розірвано;

на даний час сторони проживають окремо, спільного бюджету не мають;

неповнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю ОСОБА_3;

відповідач ОСОБА_4 як батько неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття;

відповідач ОСОБА_4 офіційно не працює, є працездатним, надавав кошти на утримання неповнолітньої дочки.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2). стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2019 році», у 2019 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4, як батько зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_3, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1300,00 гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (пятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Що стосується вимог позивачки про стягнення сум аліментів за минулий час, зокрема з 22 січня 2016 року, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою всупереч ст.76, 77, 80 ЦПК України та ч.2 ст. 191 СК України не надано та не доведено належними та допустимими доказами, що позивачкою вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача ОСОБА_4, та що вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням ОСОБА_4 від їх сплати.

Натомість відповідачем надано докази щодо надання ним коштів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, що свідчить про те, що відповідач не ухилявся від своїх батьківських обовязків по утриманні неповнолітньої дочки.

Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_4 судовий збір в сумі 768,40 гривень в дохід держави.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, обовязок щодо доведення підстав зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката покладається саме на сторони.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Позивачкою ОСОБА_3 та її представником при подачі позову до суду визначено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат в сумі 2000,00 грн. та надано договір про надання правової допомоги від 17.01.2019 року між адвокатом ОСОБА_1 та позивачкою ОСОБА_3

На підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правничої допомоги позивачкою та її представником надано розрахунок суми гонорару на суму 2000,00 грн., згідно якого: 1 година роботи адвоката 600,00 грн., надання консультацій по справі 30 хв. 300,00 грн.; складання позовної заяви та оформлення справи 2 год. 1200,00 грн., участь у судових засіданнях 500,00 грн. (одне судове засідання) 500,00 грн. та квитанція до прибуткового касового ордера №514 від 17.01.2019 року в сумі 2000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 заперечень щодо заявленого позивачем розміру судових витрат не надали, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надходило.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

На підставі ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 13, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1300,00 (Одна тисяча триста) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (пятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 768 (Сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (Сорок) копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати, повязані з розглядом справи, а саме, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 (Дві тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Позивачка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, (РНОКПП-), зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_10, Розтоківської сільської ради, Путильський район Чернівецька область.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, (РНОКПП-), зареєстроване місце проживання 59208, с.Багна, вул.Гледівська, 47, Вижницький район Чернівецька область.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Суддя: І. А. Кибич