Справа № 127/267/19
Провадження № 2/127/60/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.03.2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дернової В.В.,

секретаря Тронт М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, та просив усунути перешкоди, які чинять йому ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користуванні та розпорядженні належною йому на праві приватної власності квартирою №85, в буд. №186 по вул. Князів Коріатовичів у м. Вінниці шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1, однак у ній зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (донька колишньої дружини позивача), ОСОБА_4 (онука колишньої дружини позивача), які у ній не проживають, своїх речей не зберігають, комунальні послуги не оплачують, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися через оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який є сином позивача, пояснив, що проживає з батьком у спірній квартирі, відповідачі у ній не проживають тривалий час, більше року, своїх речей не зберігають.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, показання свідка, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та його слід задоволити з таких підстав.

Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.

ОСОБА_6 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_6 ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору купівлі продажу квартири від 10.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №2202, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» від 26.12.2018 року №11239, позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, також за даною адресою зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка колишньої дружини), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (онука колишньої дружини) (а.с.8).

ОСОБА_6 ТОВ «ЖЕО» від 14.11.2018 року №10227, ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2012 року, ОСОБА_3 з грудня 2013 року (а.с. 9).

Отже, у спірній квартирі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживають з 2012 2013 років, тобто понад рік, своїх речей у ній не зберігають, комунальні послуги не оплачують, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом).

Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються.

ОСОБА_6 положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 384,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. 13, 81, 141, 279, 263-265, 280-284 ЦПК України, на підставі ст. 8, 41 Конституції України, ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житлом за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 384,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1)

ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

ОСОБА_3 (АДРЕСА_2)

Повний текст судового рішення складено 14.03.2019 року.

Суддя