ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (будинком),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 28.08.1987 року, у якому крім нього зареєстровані його дружина ОСОБА_3 , його сини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , його онуки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та відповідачка по справі його колишня невістка ОСОБА_2 , яка перебувала у шлюбі з його сином ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_2 не проживає в вищевказаному будинку без поважних причин з березня 2017 року, не сплачує комунальні платежі, особисті речі в будинку відсутні.

Таким чином, позивач просить визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинок АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

31 липня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, 08.08.2019 року представником відповідача поданий відзив на позовну заяву та 09.09.2019 року подана заява про вихід із справи в зв`язку із розторгненням договору.

Суд, вислухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 28.08.1987 року /а.с.8/.

В належному позивачу будинку зареєстровані його дружина ОСОБА_3 , його сини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , його онуки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невістка ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради №200 від 15.03.2019 року /а.с.9/.

Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та сином позивача ОСОБА_4 було розірвано /а.с.10/.

Згідно довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради №201 від 15.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з березня 2017 року /а.с.11/.

Відповідно до Акту комітету самоорганізації населення мікрорайону Кадлубиця від 13.03.2019 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , згідно даних будинкової книги з 11.08.200 року зареєстрована гр. ОСОБА_2 , 1978 року народження. ОСОБА_2 по місцю реєстрації не проживає з березня 2017 року. При обстеженні, в присутності власника будинку ОСОБА_4 встановлено, що особисті речі ОСОБА_2 в будинку відсутні /а.с.12/.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що колишня невістка позивача 3 роки тому розлучилася з сином позивача, перестала проживати у будинку з 2016-2017 року, відповідачку вона ніколи не бачила, також зазначила що в будинку позивача вона буває часто, проте речей невістки ОСОБА_2 не бачила.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з наведеного, при доведеності не проживання без поважних причин відповідача більше року у будинку, він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на підставі цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім`ї власника права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 перешкоджає проживанню відповідача в спірному будинку, а також будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом.

Відповідач до суду із заявою про продовження строку збереження за нею житлового приміщення не зверталася, не надала доказів поважності причин відсутності у будинку понад встановлений строк.

У статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Таким чином, у судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач у зв`язку з обраним нею способом життя, за власною ініціативою і у добровільному порядку залишила будинок АДРЕСА_1 . Протягом тривалого часу вона не робила спроб самостійно прийти та вселитися до нього, таких вимог у встановленому законом порядку не ставила. Під час своєї відсутності в будинку відповідач плату за житло, комунальні послуги не вносила.

Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право ОСОБА_2 на користування житлом зі сторони ОСОБА_4 порушено не було, відповідач відсутня в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратила право користування ним, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 16, 379, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (будинком) - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловою площею - будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська