Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 369/11701/15-ц

провадження № 61-10093св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3, яка підписана представником ОСОБА_4, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року у складі судді: Ковальчук Л. М. та постанову апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Березовенко Р. В., Лівінського С. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа: національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - СК «Оранта»), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 березня 2015 року на автодорозі Київ-Одеса 13 км+800 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ауді (державний номерний знак НОМЕР_1), яким керував ОСОБА_6, і в якому знаходилась пасажирка ОСОБА_7 (батьки позивача ОСОБА_1), та автомобіля «Тойота Камрі» (державний номерний знак НОМЕР_2), яким керував ОСОБА_2

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 порушив вимоги підпункту 2.3. «б» та пункту 13.1. Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка ОСОБА_7 отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, а йому (власнику автомобіля ОСОБА_1) було завдано майнової шкоди.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП. Постанова в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України транспортний автомобіля «Ауді» (номерний знак НОМЕР_1), власником якого є ОСОБА_1, було пошкоджено.

На момент ДТП за кермом транспортного засобу «Тойота Камрі» перебував ОСОБА_2, який здійснював управління транспортним засобом.

З метою визначення розміру шкоди, заподіяної ОСОБА_1, як власнику транспортного засобу «Ауді», позивач звернувся з відповідною заявою до суб'єкта оціночної діяльності ПП «ГАЛавтоекспертиза» з метою проведення незалежної оцінки визначення розміру майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу.

Відповідно до звіту суб'єкта оціночної діяльності №14/С/06/15 від 09 червня 2015 року розмір майнової шкоди завданої власнику автомобіля «Ауді» (номерний знак НОМЕР_1) в результаті пошкодження при ДТП склала 163 852,46 грн.

Також зазначав, що відшкодуванню підлягають витрати на оплату здійснення товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією №14/06 від 03 червня 2015 року на суму 800,00 грн.

Крім цього, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу автомобіль було доставлено на стоянку та залишено на зберігання. Плата за послуги перевезення та стоянки становить 1490,00 грн (850,00 грн + 640,00 грн). Ці послуги безпосередньо пов'язані з ДТП.

Внаслідок ДТП його мати ОСОБА_7, яка на момент ДТП перебувала в автомобілі, отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. У зв'язку з отриманими ушкодженнями здоров'я, ОСОБА_1, поніс витрати на лікування матері, так як купував їй ліки на суму 488,92 грн. Крім цього, у зв'язку з ДТП його батьку ОСОБА_6 було завдано травм та встановлено діагноз «забій м'яких тканин голови, поперекового відділу хребта. Закрита травма грудей: забій грудної клітини», що призвело до тимчасової втрати працездатності.

Позивач стверджував, що неправомірними діями ОСОБА_2 йому завдано моральної шкоди, яка виразилася в ушкодженні здоров'я, членів його сім'ї, а також негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження його майна, неможливості нормального користування ним, тимчасової відірваності від суспільства, порушенні звичайного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2:

163 852,46 грн майнової шкоди;

488,92 грн понесених витрат на лікування та придбання ліків,

800,00 грн понесених витрат на проведення товарознавчої експертизи з метою визначення розміру майнової шкоди,

1490,00 грн понесених витрат на послуги евакуатора та зберігання автомобіля; і 15 000 грн компенсації моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 163 852,46 грн майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, 800 грн понесених витрат на проведення товарознавчої експертизи, 1490 грн понесених витрат на надані послуги евакуатора і зберігання автомобіля, 1500 грн компенсації моральної шкоди. У іншій частині позовних відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди за №14/С/06/1556/15 від 09 червня 2015 року спеціалістом Проокіпчук Р. А. ПП «ГАЛавтоекспертиза», майнова шкода, заподіяна власнику автомобіля Ауді А6 (державний номер НОМЕР_3), його пошкодженням становить 163 852,46 грн, яка підлягала до стягнення з відповідача. Також згідно наявних у справі копій квитанцій позивач ОСОБА_1 поніс витрати в розмірі 850,00 грн і 640,00 грн у зв'язку з доставкою автомобіля на стоянку та його зберіганням, що пов'язано з ДТП, і в загальному становить 1 490,00 грн. Заподіяну позивачу моральну шкоду, суд оцінив в 1 500 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року залишене без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Аргументи учасників справи

У січні 2018 року ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій просив оскаржені рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилалася на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди зробили помилковий висновок про те, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля не буде вважатися завданою матеріальною шкодою. Суд апеляційної інстанції безпідставно не прийняв до уваги висновок експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 22 серпня 2017 року КНДІСЕ, згідно якого ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Ауді А6 (державний номерний знак НОМЕР_4), що належить ОСОБА_1 на дату оцінки 28 березня 2017 року, склала 61 522,09 грн. Крім того суди не призначили нову експертизу для визначення точного розміру шкоди на основі ринкової вартості автомобілю, оскільки наявні у матеріалах справи звіт та висновок є суперечливими.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 596931 від 31 травня 2015 року водій ОСОБА_2 12 березня 2015 року близько о 14 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Одеса 13 км+800 м, керуючи автомобілем Тойота Камрі (державний номер НОМЕР_5) не був достатньо уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не зумівши дотриматися безпечної дистанції, та допустив зіткнення з автомобілем Ауді А6 (держаний номер НОМЕР_6), який рухався в попутному напрямку.

Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив пункти 2.3. «б» та 13.1. Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним за статтею 124 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн в дохід держави.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ №14/С/06/1556/15, складеного 09 червня 2015 року спеціалістом Прокіпчук Р. А. ПП «ГАЛавтоекспертиза», матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Ауді А6 (державний номер НОМЕР_3), внаслідок його пошкодження, склала 163 852,46 грн.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 22 серпня 2017 року КНДІСЕ ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Ауді А6 (державний номер НОМЕР_4), що належить ОСОБА_1 на дату оцінки 28 березня 2017 року, склала 61 522,00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Таким чином, обов'язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Проте суди не встановили чи була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, не зважаючи на те, що страхова компанія була залучена як третя особа. Хоча для вирішення питання про наявність підстав для відшкодування шкоди відповідачем, відповідальність якого застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, правове значення має чи виник у страховика обов'язок з виплати страхового відшкодування та чи отримав позивач страхове відшкодування від страхової компанії.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права (частина третя статті 411 ЦПК України). Це унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити, оскаржені рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка підписана представником ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року скасувати.

Передати справу № 369/11701/15-ц на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат