Провадження №2/359/1675/2019
Справа №359/2792/19
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Шабановій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення коштів по сплаті за комунальні послуги, стягнення аліментів за минулий час, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 04 березня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . На даний час шлюб між ними розірвано та сторони проживають окремо, при цьому малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Починаючи з 07 березня 2019 року, тобто з часу припинення спільного проживання саме ОСОБА_1 самостійно забезпечує матеріальне утримання сина. Зокрема в період з 07 березня 2018 року по 01 жовтня 2018 року відповідач ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання сина. Крім цього, ОСОБА_2 залишив позивачу борги по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 8000 гривень, що змусило ОСОБА_1 отримати кредит для погашення цього боргу. При визначенні розміру аліментів позивач просила врахувати, що малолітній син як часто хворіюча дитина перебуває на диспансерному обліку та має діагноз пахова грижа, має алергічну реакцію. В той час, як ОСОБА_2 працює на посаді вантажника ТОВ «Інтеравіа», має постійний дохід, інших утриманців не має, аліменти не сплачує. Тому, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 аліменти за період з 07 березня по 01 жовтня 2018 року у розмірі Ѕ частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також зобов`язати ОСОБА_2 виплатити 50% боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 4000 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов у повному обсязі та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги визнав частково та просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини віх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх заперечень проти позову вказав на те, що ОСОБА_2 добровільно звернувся із заявою до роботодавця щодо утримання з нього на користь сина аліментів у розмірі 25% заробітку. У зв`язку з цим, починаючи з квітня 2019 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1351 гривень 29 копійок. По мірі можливості відповідач здійснює фінансування лікування сина, який є пацієнтом стоматологічної клініки «Вегас». Відповідач цікавиться життям сина, регулярно телефонує класному керівнику. При необхідності надає грошові кошти безпосередньо сину, що підтверджується платіжними квитанція про перерахування грошових коштів на ім`я ОСОБА_3 Відповідач не ухилявся і не ухиляється від обов`язку утримувати та нести додаткові витрати на дитину, але в можливих розмірах, оскільки сплата аліментів у розмірі Ѕ частки від усіх видів його заробітку (доходу) є непосильною. Зважаючи на те, що на утриманні відповідача перебувають його батьки-пенсіонери: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які отримують мінімальну пенсію та не можуть повноцінно забезпечити свої потреби у харчуванні, оплаті щомісячних комунальних послуг, купівлі лікарських препаратів тощо. У зв`язку з цим, відповідач матеріально допомагає батькам. Крім батьків, відповідач має на своєму утриманні також дружину ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому у разі стягнення аліментів у розмірі, який просить визначити позивач, відповідач фактично залишиться без засобів до існування.

Позивач надала відповідь на відзив, в якому вказала, що відзив на позовну заяву вважає безпідставним та протиправним, який має на меті уникнення сплати грошових коштів на утримання дитини.

Заслухавши пояснення сторін та допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в період часу з 04 березня 2006 року по 29 квітня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5) та копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2014 року (а.с.7).

Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 (а.с.6).

Сторони по справі проживають окремо. При цьому малолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «ЖЕК-53» №37 від 26 лютого 2019 року (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка малолітній ОСОБА_3 , в присутності представника органу опіки та піклування показав, що після того як його батько ОСОБА_2 переїхав проживати окремо вони спілкувались по телефону, іноді бачились особисто. Батько давав йому грошові кошти, придбавав одяг та взуття. Також батько придбав велосипед вартістю 4600 гривень. Попередній велосипед батько продав за 1900-2000 гривень. Свідок проживає у двокімнатній квартирі разом з матір`ю. Дійсно, матір отримала кредит в банку для придбання міжкімнатних дверей у квартиру. Батько давав грошові кошти на оплату лікування у стоматолога. На даний час батько сплачує аліменти.

З копій платіжних доручень, приєднаних до матеріалів справи (а.с.47-51), вбачається, що в період з 2018-2019 років ОСОБА_2 добровільно перераховував грошові кошти на користь малолітнього сина. Зокрема, в листопаді 2018 року 1500 гривень, в лютому 2019 року 100 гривень, в березні 2019 310 гривень, в квітні 2019 року 810 гривень, в травні 2019 року 995 гривень, в червні 2019 250 гривень.

За змістом довідки ТОВ «Інтер Авіа» №109 від 29 травня 2019 року вбачається, що, починаючи з 01 квітня 2019 року за заявою ОСОБА_2 з його заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 25% на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , які перераховуються на рахунок матері дитини, ОСОБА_1 (а.с.45).

Тому твердження позивача стосовно того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання сина та матеріально не допомагає, не відповідає дійсності та спростовується письмовими доказами.

Разом з цим, добровільна сплата аліментів не виключає право того з батьків, з ким проживає дитина, в будь-який час звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Зважаючи на це, суд вважає допустимим стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітнього сина. Відомості про те, що ОСОБА_2 має незадовільний стан здоров`я або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатна дружина, в матеріалах цивільної справи відсутні.

Суд враховує те, що на даний час відповідач працює на посаді вантажника ТОВ «Інтеравіа» та його заробіток за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року становить 73250 гривень 20 копійок (а.с.44).

Разом з цим, судом критично сприймаються доводи відповідача щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, зважаючи на те, що на його утриманні перебувають батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є пенсіонерами та отримують мінімальну пенсію. У зв`язку з цим не можуть повноцінно забезпечити свої потреби у харчуванні, оплаті щомісячних комунальних послуг, купівлі лікарських препаратів.

Оскільки, матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання батьків, зокрема оплачує вартість ліків чи житлово-комунальних послуг, купує продукти тощо, а також, що розмір їхньої пенсії є недостатнім для забезпечення власного утримання.

З 09 листопада 2018 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 Вони проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , а також мають на своєму утриманні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_2 від попереднього шлюбу. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.55), копією свідоцтва про народження (а.с.56), копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи (а.с.57-59).

Проте, укладення шлюбу та наявність на утриманні дружини дитини від попереднього шлюбу в жодному випадку не може вказувати про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, а також не вказує на тяжке матеріальне становище відповідача, що виключає можливість стягнення з нього аліментів.

З огляду на ці обставини в сукупності, а також враховуючи рівність обов`язку батьків щодо забезпечення матеріального утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд вважає допустимим стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до дня досягнення дитиною повноліття.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч цьому, позивач не надала до суду доказів на підтвердження того, що в період з 07 березня по 01 жовтня 2018 року вона зверталась до ОСОБА_2 з вимогою про сплату аліментів на утримання малолітнього сина, а ОСОБА_2 ухилявся від їх сплати.

У зв`язку з цим, аліменти, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їхньої малолітньої дитини мають стягуватись, починаючи саме з дня пред`явлення позову до суду.

Крім цього, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 50% боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 4000 гривень. В обґрунтування даної позовної вимоги ОСОБА_1 зазначила, що станом на березень 2018 року, тобто з часу, коли ОСОБА_2 почав проживати окремо залишився борг по комунальним платежам у розмірі 8000 гривень. Позивач зазначила, що з метою погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги вона змушена була отримати кредит в банку, заборгованість по якому вона виплачує по теперішній час.

З копій квитанцій про оплату послуг з теплопостачання, газопостачання, водопостачання (а.с.9) вбачається, що станом на березень 2018 року позивачу необхідно було сплатити 8050 гривень 63 копійки за отримані житлово-комунальні послуги.

У відповідності до положення до ст.162 ЖК України на повнолітніх громадян, які проживають в квартирі, покладається обов`язок своєчасно вносити плату за комунальні послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Разом з цим, судом при розгляді даної цивільної справи не з`ясовувались обставини щодо того з якого саме часу відповідач припинив проживати разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки дані обставини не є предметом спору. У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості перевірити ту обставину, що борг у розмірі 8000 гривень з оплати житлово-комунальних послуг, виник саме в період спільного проживання сторін по справі за зазначеною адресою.

Твердження позивача з приводу того, що для погашення боргу з оплату житлово-комунальних послуг нею був отриманий кредит, є необґрунтованими та спростовуються зокрема показаннями свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що кредит був отриманий з метою придбання міжкімнатних дверей.

Тому суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок за позовну вимогу про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги (а.с.1). У задоволенні пред`явленого нею позову у цій частині відмовлено, тому підстави для відшкодування їй понесених судових витрат, відсутні.

При пред`явленні позову ОСОБА_1 не сплатила судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за пред`явлення даної позовної вимоги на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений нею позов задоволений частково. Тому із ОСОБА_2 належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.162 ЖК України, ч.1 ст.180, ч.3 ст.181 СК України, ч.1 та ч.2 ст.182, ч.1 та ч.6 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 29 березня 2019 року, до дня досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 15 листопада 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський