Справа № 466/5360/17 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/335/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретар - Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду, в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2018 року, постановлене в складі головуючої - судді Глинської Д.Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 52 800 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 5 000 грн. 00 коп. витрат по оплаті за висновок спеціаліста та 2 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу (а.с. 51).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те на те, що 16 червня 2017 року о 01.00 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_5, на перехресті вулиць Гонти - Галицька у м. Львові створив небезпеку для дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху, а саме при повороті ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з моторолером марки «Aprilia Sportcity», д.н.з НОМЕР_4, яким він, ОСОБА_2, керував.

Внаслідок даної пригоди належному йому на праві власності моторолеру марки «Aprilia Sportcity», д.н.з НОМЕР_4, було завдано технічних пошкоджень. Для визначення розміру вартості відновлювального ремонту технічних ушкоджень та вартості матеріального збитку ним було замовлено відповідний висновок експертного автотоварознавчого дослідження. Згідно з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 107 від 01 липня 2017 року, вартість відновлювального ремонту моторолера марки «Aprilia Sportcity», д.н.з НОМЕР_4, складає 58 422 грн. 88 коп. За проведення експертного автотоварознавчого дослідження він заплатив 1006 грн. 00 коп.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, а саме: синці в ділянках правого ліктьового суглобу, на лівій гомілці, на правій сідниці, садна на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, в ділянці зовнішньої кісточки нижньої третини правої гомілки, забій грудної клітки та поперекового відділу хребта, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 210/2017 від 21 червня 2017 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

З 16 червня 2017 року по 20 червня 2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні у Львівській міській клінічній лікарні. Витрати на лікування склали 351 грн. 74 коп. По сьогоднішній день він відчуває болі в хребті, в результаті чого не може переносити тих фізичних навантажень, які переносив раніше, втратив нормальний сон та у зв'язку з болями змушений повторно звертатися до медиків.

Майнову шкоду йому повністю відшкодовано страховою компанією.

Однак, він, ОСОБА_2, втратив можливість користуватися своїм транспортним засобом, що призвело до порушення його звичного способу життя. Ці негативні явища в його житті викликають у нього моральні страждання.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, враховує в сукупності вищевказані негативні наслідки, які настали для нього та оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 52 800 грн. 00 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) 58 774 грн. 62 коп. (п'ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят чотири гривні 62 коп. ) у відшкодування майнової шкоди, 5 000 грн. 00 коп. (п'ять тисяч гривень 00 коп.) у відшкодування моральної шкоди, та 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з їх безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) в дохід держави 1 280 грн. 00 коп. (одну тисячу двісті вісімдесят гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення оскаржив позивач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято без з'ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права.

Стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги його заяви з уточненими позовними вимогами, в якій він відмовився від стягнення з відповідача заподіяної майнової шкоди та просив про виплату йому 52 800 грн. 00 коп. моральної шкоди, 5000 грн. 00 коп. за висновок спеціаліста та 2000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції прийняв рішення про задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди, від якої він відмовився.

Зазначає, що суд в порушення вимог ст. 89 ЦПК України не надав оцінки такому доказу як висновок експерта, відповідно до якого грошова оцінка завданої йому моральної шкоди відповідає сумі 52 800 грн. 00 коп. Також посилається на те, що судом не враховано, що відповідач вказаного розміру відшкодування не оспорював.

Крім цього, зазначає, що твердження суду про відсутність в матеріалах справи документа про вартість експертного дослідження в розмірі 5 000 грн. 00 коп. не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи є оригінал договору, який був укладений між ним та експертом, та в якому зазначена вартість експертного дослідження.

Просить заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2018 року скасувати в частині стягнення з відповідача на його користь 58774 грн. 00 коп. майнової шкоди, 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити вимоги про стягнення з відповідача в його користь 52 800 грн. 00 коп. моральної шкоди, 5 000 грн. 00 коп. витрат на оплату експертизи та залишити без змін рішення в частині стягнення 2 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Ухвалою про призначення справи до розгляду в апеляційному суді від 19 жовтня 2018 року вирішено проводити розгляд справи з повідомленням учасників справи, без їх виклику.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, також шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався частково.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16 червня 2017 року о 01.00 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_5 на перехресті вулиць Гонти - Галицька у м. Львові створив небезпеку для дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху, а саме при повороті ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з моторолером марки «Aprilia Sportcity», д.н.з НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого автомобіль та моторолер зазнали технічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 1.5, п. 2.3 «б, д», п. 10.1, п. 10.4 Правил дорожнього руху. Даний факт підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 липня 2017 року (а.с. 47).

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 липня 2017 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді стягнення в дохід держави штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У даній постанові від 26 липня 2017 року зазначено, що ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав частково.

У постанові слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Хомин В.С. про закриття кримінального провадження від 27 червня 2017 року зазначено, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002603 від 16.06.2017 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 4).

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку № 107 від 01 липня 2017 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу моторолера марки «Aprilia Sportcity», д.н.з НОМЕР_4, після його пошкодження в ДТП 16 червня 2017 року, з врахуванням особливостей його стану та пошкоджень, на момент проведення дослідження становить 58 422 грн. 88 коп. (а.с. 8-12).

З копії витягу з медичної карти стаціонарного хворого №15774 Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги вбачається, що ОСОБА_2 поступив у лікарню 16 червня 2017 року через одну годину від отримання травми під час ДТП з діагнозом забій грудної клітки, забій м»яких тканин обличчя, забій поперекового відділу хребта та перебував на лікуванні до 20 червня 2017 року (а.с.14).

У висновку експерта № 210/17 від 21 червня 2017 року зазначено, що у ОСОБА_2 були виявлені наступні ушкодження: синці в ділянках правого ліктьового суглобу, на лівій гомілці, на правій сідниці, садна на передньовнутрішній поверхні лівої гомілки, в ділянці зовнішньої кісточки нижньої третини правої гомілки, забій грудної клітки та поперекового відділу хребта, відносяться до легкого тілесного ушкодження та могли бути спричинені 16 червня 2017 року під час ДТП (а.с. 48-50).

З матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2017 року позивачем ОСОБА_2 подано до суду першої інстанції позовну заяву про відшкодування майнової і моральної шкоди з уточненими позовними вимогами, яку суд при розгляді справи не врахував. Зокрема, у заяві позивач ОСОБА_2 посилався на те, що страхова компанія відповідача повністю виплатила йому грошові кошти у зв'язку з технічними пошкодженнями його моторолера і лікуванням, зазначив, що відмовляється від відшкодування за рахунок відповідача в його користь 59 780 грн. 00 коп. майнової шкоди та просив стягнути з відповідача в його користь 52800 грн. 00 коп. моральної шкоди, 5 000 грн. 00 коп. витрат за висновок спеціаліста та 2 000 грн. 00 коп. витрат за послуги адвоката (а.с. 38).

Відтак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають до часткового задоволення у розмірі 58 774 грн. 62 коп., оскільки позивач змінивши позовні вимоги, вимоги про відшкодування майнової шкоди не заявляв.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення майнової шкоди підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, також погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що моральна шкода ОСОБА_2 полягає у тому, що він переніс фізичний біль та сильний стрес, у зв'язку з спричиненими йому тілесними ушкодженнями, після дорожньо-транспортної пригоди він змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні, тривалий час зазнавав фізичного болю та страждань. Крім того, його моральна шкода полягала у суттєвому пошкодженні транспортного засобу, що унеможливило користування ним протягом тривалого часу, затрата часу для відновлення транспортного засобу, ускладнення для сім`ї, оскільки позбавлено єдиного засобу пересування.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на вищезазначені обставини та зважаючи на принципи рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, а також враховуючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, а розмір грошового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду становить 5 000 грн. 00 коп.

Належного обґрунтування спричинення позивачу моральної шкоди у розмірі 52 800 грн. 00 коп. ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції позивачем не надано.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на висновок експерта.

Згідно з ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідно до висновку експерта у даній справі, грошова оцінка завданої позивачу моральної шкоди відповідає сумі 52 800 грн. 00 коп. Проте, колегія суддів з таким не погоджується у зв'язку з тим, що розрахунки грошової компенсації за спричинену моральну шкоду, завдану позивачу, є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру та ступеня моральних страждань з урахуванням індивідуально-особистих властивостей підекспертного і суб'єктивних наслідків зазначеної ситуації. Таким чином, ці висновки носять рекомендаційний характер, тому при вирішенні питання про визначення розміру компенсації моральної шкоди з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, суд першої інстанції у сукупності з іншими доказами у справі перевірив визначений розмір відшкодування моральної шкоди та правомірно його зменшив.

Окрім того, відповідно до ч. 7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

З висновку фахівця в галузі «судово-психологічна експертиза» про результати психологічного обстеження ОСОБА_2 вбачається, що експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги зазначений висновок експерта при визначенні розміру моральної шкоди.

Крім цього, судом правильно вирішено стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правничу допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правничу допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Встановлено, що правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Савчук О.Л. згідно з договору від 17 липня 2017 року, до якого долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3 від 20.02.1997 року (а.с. 18, 19).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_2 дійсно були понесені витрати на правничу допомогу, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 8 від 26 липня 2017 року та їх загальний розмір становить 2 000 грн. 00 коп. (а.с. 46). Відтак колегія суддів погоджується, що дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що твердження суду про відсутність в матеріалах справи документа про вартість експертного дослідження в розмірі 5000 грн. 00 коп. не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи є оригінал договору, який був укладений між ним та експертом та в якому зазначена вартість експертного дослідження колегією суду до уваги не приймаються, у зв'язку з наступним.

З договору на надання послуг з проведення висновків фахівця в галузі «судово-психологічна експертиза» від 25 липня 2017 року вбачається, що сторонами за таким є адвокат Савчук О.Л. та психолог - судовий експерт Кошулинська З.В., що не підтверджує понесення саме позивачем ОСОБА_2 витрат у розмірі 5 000 грн. 00 коп. за проведення експертного дослідження (а.с. 44 - 45). Інших доказів на підтвердження факту понесення витрат у розмірі 5 000 грн. 00 коп. за проведення експертного дослідження позивачем не надано.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та судових витрат згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у цій частині позовних вимог рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2018 року та задоволення в цій частині поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, немає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 слід задовольнити частково, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2018 року в частині стягнення майнової шкоди слід скасувати і провадження у справі в цій частині закрити, в решті рішення суду слід залишити без змін.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 07 березня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.4, 377, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) 58 774 грн. 62 коп. (п'ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят чотири гривні 62 коп.) у відшкодування майнової шкоди - скасувати і провадження у справі в цій частині закрити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) 5 000 грн. 00 коп. (п'ять тисяч грн. 00 коп.) у відшкодування моральної шкоди та 2 000 грн. 00 коп. (дві тисячі грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 березня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.