У х в а л а

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 450/358/17-ц

провадження № 61-3811 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргуЛапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на постанову Львівського апеляційного суду

від 24 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, голови Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області - Заблоцького Ярослава Володимировича про визнання дій сільської ради неправомірними та визнання рішення сільської ради недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, голови Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області - Заблоцького Я. В. про визнання дій сільської ради неправомірними та визнання рішення сільської ради недійсним, посилаючись на те, що сільська рада 31 січня 2015 року незаконно скасувала своє попереднє рішення

від 27 лютого 2014 року про зарахування її на квартирний облік для покращення житлових умов, оскільки таке рішення приймалось на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 січня

2014 року.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року скасовано частково. Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано рішення Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 240 від 31 серпня 2015 року «Про скасування рішення

№ 003 від 27 лютого 2014 року про зарахування на квартирний облік для поліпшення житлових умов» недійсним.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на зазначене судове рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржуване судове рішення скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявлені вимоги немайнового характеру, а саме: про визнання дій сільської ради неправомірними та визнання рішення сільської ради недійсним.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи. Ураховуючи незмінність судової практики у цій категорії справ, а доводи касаційної скарги по суті стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Лапаївська сільська рада Пустомитівського району Львівської областіподала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на постанову Львівського апеляційного суду від 24 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, голови Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області - Заблоцького Ярослава Володимировича про визнання дій сільської ради неправомірними та визнання рішення сільської ради недійснимвідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Б. І. Гулько