Справа № 206/1452/19
Провадження № 2-з/206/12/19
У Х В А Л А

14 березня 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючого судді Кушнірчука Р.О., при секретареві Соловйовій О.В., розглянувши заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми коштів, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми коштів у розмірі 272710,45 гривень.

Одночасно зі зверненням з зазначеним позовом до суду Дніпровська міська рада просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю за адресою м. Дніпро, вул. Глобинська, буд. 2, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1

Зазначена заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_1 здійснив неправомірне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що свідчить про наявність з боку відповідача протиправної поведінки що, в свою чергу, призвело до понесення позивачем збитків у вигляді неотримання ним доходу від орендної плати за період з 07.03.2016 по 01.11.2018 у розмірі 255378,33 гривень.

Так, зваживши доводи викладені в заяві, врахувавши нижченаведені фактичні обставини, суд прийшов до такого.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, після дослідження заяви про забезпечення позову встановлено, що зміст заяви не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України, а саме: у заяві не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення, що має забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову; заява не містить підтвердження належності відповідачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності нежитлової будівлі за адресою м. Дніпро, вул. Глобинська, буд. 2 станом на дату подання заяви про забезпечення позову.

Крім того, позивачем не зазначено про наявність у відповідача іншого (альтернативного) майна та (або) грошових коштів за рахунок яких, у разі задоволення позовних вимог, може бути забезпечено виконання рішення суду.

При цьому види забезпечення позову, визначені ст. 150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Проте, позивачем не зазначено вартість належного відповідачеві нерухомого майна, що позбавляє суд можливості визначити співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Приходячи до такого висновку, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, де звернуто увагу на те, що будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб'єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає поверненню, але разом з цим не позбавляє можливості останнього на звернення до суду з заявою про забезпечення позову після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми коштів повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук