ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8484/19 Справа № 210/6336/18 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради», третя особа Первинна профспілкова організація Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» (далі КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» ) №276 від 16 жовтня 2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» щодо його звільнення на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати наказ КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» №162-к від 01 листопада 2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», яким його звільнено на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України; поновити його на посаді завідувача травматологічного відділення, лікаря-ортопеда-травматолога КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» з 01 листопада 2018 року; стягнути з КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення рішення із розрахунку середньоденного заробітку 719,48 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 35000,00 грн.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 працював завідувачем травматологічного відділення, лікарем-ортопедом-травматологом КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР». Наказом №162-к від 01.11.2018 року його звільнено з посади на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України - за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Цього ж дня йому видано трудову книжку з записом щодо причини звільнення. Передумовою звільнення став наказ відповідача №276 від 16.10.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», в якому зазначено, що він, позивач, подав графіки обліку робочого часу за жовтень 2018 року з порушенням, включивши до графіку чергування у нічний час працівника з інвалідністю - лікаря-ортопеда-травматолога з надання екстреної медичної допомоги травматологічного відділення ОСОБА_3 , якому у зв`язку з інвалідністю 3 групи встановлена працездатність з обмеженнями, в тому числі протипоказані нічні чергування. В наказі зазначено, що адміністрацією видано розпорядження №83 від 04.10.2018 року, яким його зобов`язано внести зміни до графіку, але станом на 11.10.2018 року зміни до графіку внесено не було. У подальшому на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення на підставі наказу №162-к від 01.11.2018 року. Вважає накази №276 від 16.10.2018 року та №162-к від 01.11.2018 року незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Так, розпорядження №83 від 04.10.2018 року не містить приписів, які б зобов`язували його внести зміни до графіку та табелю обліку робочого часу; дисциплінарне стягнення застосовано пізніше, ніж через місяць з моменту виявлення ( графік складено наприкінці вересня 2018 року, дисциплінарне стягнення накладено - 01.11.2018 року); відповідачем накладено два дисциплінарні стягнення за одне й те саме порушення ( наказ №276 від 16.10.2018 р., наказ №162-к від 01.11.2018 р.); накази №276 від 16.10.2018 р. та №162-к від 01.11.2018 р.) винесено без попередньої згоди профспілкової організації. Також, при звільненні порушено гарантії, встановлені п.10.2.5 Колективного договору, яким визначено, що роботодавець не має права звертатися до Профкому з поданням про дачу згоди на розірвання трудового договору з працівником раніше, чим за один місяць до запланованої дати розірвання трудового договору з працівником. Крім того, профспілковим органом відмовлено в згоді на його звільнення, що є підставою для поновлення працівника на роботі. Посадовою інструкцією завідувача травматологічного відділення, лікаря-ортопеда-травматолога КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» визначено, що завідувач травматологічного відділення призначається і звільняється з посади наказом головного лікаря за згодою управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради ( п.1.1 Інструкції) , проте цього положення відповідачем не дотримано. Разом із цим, звільнення є крайнім заходом дисциплінарного стягнення, при накладенні якого відповідачем не враховано тяжкість поступку, відсутність завданої шкоди, яка не могла бути заподіяна за документом, що не погоджений і не набрав законної сили. У зв`язку з порушенням відповідачем при його звільненні чинного законодавства, просить поновити його на посаді та стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення рішення. Незаконним звільнення з займаної посади йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він був позбавлений єдиного джерела доходів, не міг утримувати себе та свою родину, перебував у постійному нервовому стані через почуття невпевненості у майбутньому, а також дискредитації його перед колективом лікарів. Ситуація ускладнена тим, що на його утриманні перебувають дружина ОСОБА_4 , яка має інвалідність загального захворювання ( рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності - нагляд онколога) та син ОСОБА_5 2005 року народження, який навчається у школі та знаходиться на повному його утриманні. Через постійні хвилювання його стан здоров`я погіршився, моральну шкоду він оцінює в 35000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року позов задоволено частково та ухвалено:

визнати протиправним та скасувати наказ Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» №276 від 16 жовтня 2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», котрим ОСОБА_1 звільнено на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України; визнати протиправним та скасувати наказ Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» №162-к від 01 листопада 2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», котрим ОСОБА_1 звільнено на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача травматологічного відділення, лікаря-ортопеда-травматолога Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» з 01 листопада 2018 року;

стягнути з КП «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 65243,69 грн.; стягнути з КП «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат; допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місяця;

в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що звільнення позивача на підставі п. 3 ст.40 КЗпП України відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, відповідачем при накладенні стягнення не враховано відсутність негативних наслідків правопорушення, що дисциплінарна відповідальність повинна бути співмірною скоєному проступку, а звільнення є крайньою та найсуворішою мірою стягнення, тому суд вважає спірні накази незаконними та таким, що підлягають скасуванню, а позивача слід поновити на посаді завідувача травматологічного відділення, лікаря-ортопеда-травматолога КП «Криворізька МЛ №1» ДОР».

В апеляційній скарзі КП «Криворізька МЛ №1» ДОР» просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що Комунальний заклад «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» заснований на спільній власності територіальних громад селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради (далі - Орган управління майном). Заклад є установою охорони здоров`я населення, що діє на підставі Конституції України, Основ законодавства України про охорону здоров`я, чинного законодавства України, рішень Органу управління майно розпоряджень голови Дніпропетровської обласної ради та цього Статуту. Організаційно-методичне керівництво роботою Закладу з питань надання лікувально-профілактичної допомоги та забезпечення санітари епідемічного благополуччя здійснюється департаментом охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Найменування закладу - Комунальний заклад «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» , скорочене - КЗ «Криворізька МЛ №1»ДОР», місцезнаходження закладу: вул.Святогеоргіївська, 8а, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50007, України ( т.1, а.с.48 зворот).

Рішенням Дніпропетровської обласної ради Сьомого скликання ХІІІ сесії щодо «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» №342-13/VІІ від 22.06.2018 року реорганізовано Комунальний заклад «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» шляхом перетворення в Комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» ( т.1, а.с.54), дата державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 20.02.2019 року (т.2, а.с.131,134).

Відповідно до п.1.3 Статуту Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» - підприємство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» (т.2, а.с.132).

У КЗ «Криворізька МЛ №1» Дніпропетровської обласної ради» діє Первинна профспілкова організація Комунального закладу «Криворізька МЛ №1» Дніпропетровської обласної ради», членом якої є ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 працював на посаді завідувача-лікаря-ортопеда-травматолога травматологічного відділення КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» з 28 вересня 2005 року по 01 листопада 2018 року. Звільнений з посади на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України - за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що підтверджується записом в трудовій книжці (т.1, а.с.25-29).

Згідно з Посадовою інструкцією завідувача травматологічного відділення лікаря-ортопеда-травматолога КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР», затвердженої головним лікарем відповідача 25.12.2013 року, позивач зобов`язаний, зокрема, здійснювати керівництво структурним підрозділом медичного закладу відповідно до чинного законодавства (п.2.1.), розробляти та затверджувати графік роботи співробітників підрозділу (п.2.12), створювати належні виробничі умови, забезпечувати додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці (п.2.13), виконувати усні та письмові розпорядження головного лікаря (п.2.19) (т.1, а.с.55,56).

Так, згідно з наказом КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» №276 від 16 жовтня 2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» в.о. головного лікаря ОСОБА_8 наказано: звільнити ОСОБА_1 , завідувача-лікаря-ортопеда-травматолога за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, п.3 ст.40 ЗКпП України; днем звільнення працівника вважати дату надання ПК ППО згоди на звільнення ОСОБА_1 або ненадання відповіді у передбачений законодавством термін; відділу кадрів підготувати для бухгалтерського відділу відомості про використані ОСОБА_1 відпустки та в день звільнення видати трудову книжку і копію даного наказу під особистий підпис. У випадку неможливості або небажання працівника розписатися в отриманні - вчинити передбачені законодавством дії щодо направлення його копії наказу про звільнення та щодо видачу йому трудової книжки; бухгалтерського відділу в день звільнення провести з ним повний розрахунок; канцелярії ознайомити з даним наказом начальника відділу кадрів та головного бухгалтера; даний наказ може бути оскаржений звільненим працівником впродовж трьох місяців з дня ознайомлення до комісії по трудових спорах або до суду у відповідності зі ст.ст.150,225,233 КЗпП України (т.1, а.с.34-37). Наказ підписаний ОСОБА_8 , узгоджено провідним юрисконсультом ОСОБА_9 . Підписи голови ПК ППО ОСОБА_10 щодо узгодження наказу та ОСОБА_1 щодо ознайомлення та отримання екземпляру наказу відсутні.

Того ж дня, КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» звернулася до Голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» Козлова О.Ю. з поданням про розірвання трудового договору ( в порядку п.3 ст.40 ЗКпП України) за вих.№1717 від 16.10.2018 р., в якому зазначено, що ОСОБА_3 лікар-ортопед-травматолог з надання екстреної медичної допомоги травматологічного відділення з 26 квітня 2016 року є працівником з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, МСЕК йому встановлена працездатність з обмеженнями у вигляді протипоказань важкої праці з психоемоційним навантаженням та відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда №272 від 27.04.2017 року ОСОБА_3 протипоказана важка фізична праця, нічні чергування, переохолодження, виражені психоемоційні навантаження. Але завідувачем травматологічного відділення - в порушення вимог ст.23 Закону України «Про реабілітацію інвалідів України» та ст.12 Закону України «Про охорону праці», якою визначено можливість залучення працівників з інвалідністю до надурочних робіт і робіт у нічний час лише за їх згодою та за умови, що це не суперечить рекомендаціям медико-соціальної експертної комісії - подано графіки обліку робочого часу за жовтень 2018 року ,узгоджений головою ПК, з неодноразовим чергуванням у нічний час ОСОБА_3 На попередження відділу кадрів щодо внесення змін до графіку і табеля до початку жовтня 2018 року , не відреагував і графіки залишилися неузгодженими. ОСОБА_3 вийшов працювати 03.10.2018 року у нічний час за неузгодженим графіком. В усній формі завідувач відділенням пояснив, що діяв відповідно до п.п.2.12,2.18,4.01 посадової інструкції та зі згоди ОСОБА_3 Адміністрацією закладу видано розпорядження №83 від 04.10.2018 року, яким наказано ОСОБА_1 внести відповідні зміни в графік і табель обліку робочого часу, а саме: встановити робочий час ОСОБА_3 до 22.00 години та з 6.00 години, виключаючи 8 годин нічного часу та терміново надати його на затвердження. Завідувач ОСОБА_1 відмовився підписувати розпорядження, станом на 01.11.2018 року графіки обліку робочого часу залишено без змін. Невиконанням усних та письмових розпоряджень головного лікаря завідувач порушив п.4.11 розділу 4 своєї посадової інструкції. Протягом року до завідувача відділенням застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган: 15.12.2017 року - за порушення трудової дисципліни - запізнення на робоче місце 11.12.2017 року на 3 год.55 хв.; 12.02.2018 року - тривале порушення трудового законодавства та трудових соціальних гарантій працівників з інвалідністю - залучення до надурочних робіт і робіт у нічний час (аналогічне правопорушення); 03.05.2018 року - неналежний контроль за оформленням медичної документації лікарями відділення. Вказані заходи дисциплінарних стягнень не погашені давністю, не зняті і не скасовані. Працівником належних висновків не зроблено, порушення дисципліни є однотипними. Адміністрація лікарні просить надати згоду на звільнення члена профспілкової організації, завідувача-лікаря-ортопеда-травматолога ОСОБА_1 на підставі п.3 ст.40 ЗКпП України з проведенням повного розрахунку відповідно до чинного законодавства (т.1, а.с.38-41).

Головою ПК ППО КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» надано роз`яснення за вих.№49 від 18.10.2019 року щодо звернення з поданням про розірвання трудового договору на підставі п.3 ст.40 КЗпП України до профспілкового комітету ППО КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» , оскільки голова ПК ППО не правоздатний вирішувати такі питання ( т.1, а.с.162).

Профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» на позачерговому засіданні прийнято постанову №17-17.1 від 30 жовтня 2018 року «Щодо розгляду подання в. о. головного лікаря КЗ «Криворізька міська лікарня № 1» ДОР» на розірвання трудового договору за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з лікарем-ортопедом-травматологом, завідувачем травматологічного відділення Скульбою С.І.». Профспілковим комітетом ППО постановлено: відмовити в.о. головного лікаря КЗ «Криворізька міська лікарня № 1» ДОР» в надані дозволу на розірвання трудового договору з лікарем-ортопедом-травматологом. завідувачем травматологічного відділення ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Оскільки 29 травня поточного року ОСОБА_1 обрано членом профспілкового комітету лікарні, відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» адміністрації лікарні необхідно отримати дозвіл Криворізького міського комітету профспілки працівників охорони здоров`я України на розірвання трудового договору з лікарем-ортопедом-травматологом, завідувачем травматологічного відділення ОСОБА_1 на підставі п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Відповідно до ч. 5 п. 15 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення на роботі (т.1, а.с.42-45).

Наказом КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» №286/1 від 01.11.2018 року - наказ №276 «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» від 16.10.2018 року скасовано та викладено у новій редакції: начальнику відділу кадрів ОСОБА_12 підготувати нову редакцію наказу «Про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» щодо ОСОБА_1 з урахуванням позиції профспілкового комітету, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності та зареєструвати його за номенклатурою справ з кадрових питань. Строк виконання 01.11.2018 року (т.1, а.с.161), наказ зареєстровано в Журналі реєстрації наказів по КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» ( т.2, а.с.128,129).

01 листопада 2018 року згідно з наказом КЗ «Криворізька МЛ №1» ДОР» №162-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» Головою комісії з реорганізації, в.о. головного лікаря ОСОБА_8 наказано: звільнити ОСОБА_1 , завідувача-лікаря-ортопеда-травматолога травматологічного відділення 01.11.2018 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, п.3 ст.40 ЗКпП України; виплатити грошову компенсацію за 22 дні невикористаної щорічної і додаткової відпустки; відділу кадрів в день звільнення, а саме 01.11.2018 року , який є останнім днем роботи, видати трудову книжку і копію даного наказу під особистий підпис. У випадку неможливості або небажання працівника розписатися в отриманні - вчинити передбачені законодавством дії щодо направлення його копії наказу про звільнення та щодо видачі йому трудової книжки; даний наказ може бути оскаржений звільненим працівником в місячний строк до суду у відповідності до ст.ст.232,233 КЗпП України (т.1, а.с.93,94). Наказ підписаний ОСОБА_8 , узгоджено провідним юрисконсультом ОСОБА_9 .

Позивач ОСОБА_1 ознайомлений з наказом №162-к від 01.11.2018 року та отримав екземпляр наказу 01.11.2018 року , що підтверджується його підписом. Того ж дня позивачу видано трудову книжку та проведено розрахунок, що позивачем не оспорюється.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на протиправність наказів №276 від 16 жовтня 2018 року та №162-к від 01 листопада 2018 року, допущення відповідачем порушень трудового законодавства, у зв`язку з чим йому спричинено моральну шкоду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що звільнення позивача на підставі п. 3 ст.40 КЗпП України відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, відповідачем при накладенні стягнення не враховано відсутність негативних наслідків правопорушення, що дисциплінарна відповідальність повинна бути співмірною скоєному проступку, а звільнення є крайньою та найсуворішою мірою стягнення, тому суд вважав спірні накази незаконними та таким, що підлягають скасуванню, а позивача слід поновити на посаді завідувача травматологічного відділення, лікаря-ортопеда-травматолога КП «Криворізька МЛ №1» ДОР».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом при вирішенні спору про законність звільнення ОСОБА_1 , з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення.

З урахуванням положень ст. 147 КЗпП України звільнення за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

При звільненні працівника з підстав, передбачених ч. 3 ст. 40 КЗпП України, роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно з`ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов`язків позивачем передувало його звільненню.

При відсутності хоча б однієї з наведених підстав звільнення працівника буде незаконним.

Крім того, за змістом закону, звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України є крайньою мірою, коли подальше залишення на роботі порушника трудової дисципліни суперечить інтересам установи. При визначенні наявності вини працівника в невиконанні або неналежному виконанні обов`язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку або посадовими інструкціями, необхідно враховувати об`єктивні причини.

Як зазначає Верховний Суд у справі № 396/1560/16-ц, працівник не може нести дисциплінарну відповідальність за невиконання вимог, які не були доведені йому до виконання, а власник не довів документами, що такі вимоги були працівнику доведені.

Так, розпорядження № 83 від 04.10.2018 року містить вказівку - завідувачу травматологічного відділення ОСОБА_11 посилити заходи контролю за використанням робочого часу та умовами праці працівника з інвалідністю ОСОБА_3 згідно рекомендаціям МСЕК. Відомостей щодо виходу ОСОБА_3 у заборонений розпорядженням час - 04 жовтня 2018 року, 16 жовтня 2018 року, 21 жовтня 2018 року, після видачі наказу, матеріали справи не містять.

Також, дане розпорядження не містить вказівки завідувачу відділенням внести зміни до графіку робочого часу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та всебічно з`ясував обставини справи, прийшов до висновку, що накладення дисциплінарного стягнення та звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов`язків, було здійснено з порушенням вимог ст.ст. 147,149 КЗпП України та в порушення п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України без з`ясування причин, з яких позивачем не виконувались трудові обов`язки.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який вирішує трудовий спір.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко