Ухвала

12 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 596/63/17

провадження № 61-18483зно19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В., Воробйової І. А., Лідовця Р. А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Львівській області, Дрогобицької місцевої прокуратури, прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 30 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2017 року

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Постановою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовлено, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2017 року залишено без змін.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 30 вересня 2019 року. У зазначеній заяві ОСОБА_1 просить скасувати рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2017 року та постанову Верховного Суду від 30 вересня 2019 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також у листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В., Воробйової І. А., Лідовця Р. А., яка обґрунтована тим, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 30 вересня 2019 року передана для розгляду тому самому складу суду, який розглядав його касаційну скаргу. ОСОБА_1 вважає, що колегія суддів розглянула його касаційну скаргу упереджено. Зазначені підстави викликають сумніви у неупередженості суддів Черняк Ю. В., Воробйової І. А., Лідовця Р. А.

Згідно із частиною першою статті 427 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами, що надійшла до суду, передається судді або колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Положеннями частини тринадцятої статті 33 ЦПК України передбачено, що розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів. Якщо такий склад суду сформувати неможливо, суддя або колегія суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначається в порядку, встановленому частиною першою цієї статті.

У відповідності до статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, для відводу суддів.

Обставини та мотиви, викладені у заяві ОСОБА_1 , вказують на його незгоду із процесуальними діями та постановами колегії суддів, які, однак, самі по собі не можуть констатувати упередженість чи необ`єктивність суддів, а є реалізацією суддями своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 . відводу колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В., Воробйової І. А., Лідовця Р. А., то у відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В., Воробйової І. А., Лідовця Р. А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Львівській області, Дрогобицької місцевої прокуратури, прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 30 вересня 2019 року визнати необґрунтованою.

Передати вирішення питання про відвід колегії суддів у порядку, встановленому частиною першої статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець