Провадження № 2/369/1283/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Головатюк В.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування, служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що у шлюбі з відповідачкою перебував з 2004 року по 2016 рік. Від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення донька залишилася проживати разом з відповідачкою. Після припинення шлюбних відносин відповідачка постійно чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Всі його намагання мирним шляхом врегулювати дане питання не дали результатів. Дитину йому не дає бачити, вигадує надумані причини. Вказав, що він як батько має однакові права на побачення з сином, прийнятті участі в його вихованні. Але відповідачка порушує його права.

Просив суд постановити рішення, яким визначити способи його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньої донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2: у вихідні дні: перша, третя субота та неділя з 12 години суботи де 18 години неділі за місцем його проживання; в будні дні за домовленістю з матірю доньки ОСОБА_3 за місцем його проживання чи місцем проживання доньки ОСОБА_4; 50% канікулярного періоду, в тому числі першої половини літніх канікул та інших канікулярних періодів за місцем його проживання чи місцем відпочинку; необмежене спілкування його з донькою, ОСОБА_4, ЗО червня ІНФОРМАЦІЯ_1, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього контакту у спілкуванні між мною та донькою, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; Зобовязати відповідача - ОСОБА_3, не чинити йому перешкоди щодо участі ОСОБА_1, у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у місці, днях та годинах, визначених рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області; судові витрати покласти на відповідача.

Не погоджуючись з позовом ОСОБА_3 подала відзив на позов (а.с. 40-43). Вказала, що у провадженні суду є цивільна справа щодо поділу майна між нею та ОСОБА_1 Саме ця справа є справжньою причиною подання позову. Жодних перешкод у спілкуванні та побаченні з дитиною вона не чинила, а дитина сама не бажала спілкуватись з батьком, так як втомлювалась після тижня навчання та відвідування багатьох додаткових гуртків. Вважає, що розпорядження №810 прийнято з порушенням чинного законодавства, оскільки жодних перевірок не проводилось. Позивач не навів жодних перешкод та конкретних обставин чинення перешкод у побаченнях та спілкуванні з дитиною. А тому підстави для задоволення позову відсутні.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання представники служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не зявивсь. Подав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність та направили суду висновок щодо участі батька у вихованні та спілкування з неповнолітньою дитиною. Просили розглядати спір з врахуванням поданого висновку та інтересів дитини відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що з 2004 року по 2016 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю.

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що на даних час триває також судовий спір між сторонами щодо поділу майна подружжя.

Так, відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно п.1 ст.12 «Конвенції про права дитини», ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляді, право вільно висловлювати ці погляді з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага з її віком і зрілістю. Згідно п. 2 з цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Відповідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини.

З урахуванням вимог ст.ст. 158, 159 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

З пояснень сторін встановлено, що на час розгляду справи між батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, склались неприязні стосунки, в тому числі щодо побачень батька з донькою, поділу майна. Пояснення сторін щодо негативних характеристик іншої сторони, суд оцінює критично, оскільки дані пояснення є лише субєктивним сприйняттям сторонами обставин, які виникали при спілкуванні з дитиною, способом маніпуляції та вирішенням особистих потреб, без врахування інтересів дитини. Щодо конфліктної ситуації між батьками та її вплив на психіку дитини звернена увага і висновках, поданих сторонами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що батьки дитини не можуть досягнути згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 30 травня 2018 року визначено участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: з 12 години першої та третьої суботи до 18 години першої та третьої неділі; 50% канікулярного періоду, в інші дні за попередньою домовленістю між батьками. При цьому зобовязано ОСОБА_1 дотримуватись режиму харчування, відпочинку, навчання та розвитку дитини, а ОСОБА_3 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Зважаючи, що батьки малолітньої дитини через неприязні стосунки між собою не можуть досягнути згоди щодо участі батька в спілкуванні з дитиною, що, нажаль, вплинуло на емоційний стан дитини, тому суд зобовязує відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, що сприятиме гармонічному розвитку дитини. Разом з тим, зважаючи, що батьки дитини позитивно характеризують, люблять свою дитину, тому обмежень щодо місця побачень батька з дитиною суд не вбачає, що сприятиме різнобічності виховання дитини.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Суд не приймає до уваги, з огляду на вимоги ст. 77,78 ЦПК України, посилання відповідача, що дитина сама не бажає бачити свого батька, оскільки така поведінка дитина зумовлена та є наслідок напружених стосунків між її батьками, позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги про необмежене спілкування його з донькою, ОСОБА_4, ЗО червня ІНФОРМАЦІЯ_1, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього контакту у спілкуванні між мною та донькою, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, задоволенню не підлягають. При цьому суд виходить з віку дитини, якій на час вирішення справи вже виповнилось 11 років, тому дитина має право самостійно вирішувати питання щодо кількості спілкування з батьком телефонними чи іншими засобами комунікації та залежатиме в подальшому від бажання дитини та позивача по справі. Також позивач не надав суду доказів того, що відповідачем умисно вчиняються дії щодо обмеження його від спілкування з дитиною в телефонному режимі.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює права, обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

З огляду на наведене, суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме в частині зобовязання не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, та встановлює участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2: з 12 години першої та третьої суботи до 18 години першої та третьої неділі; 50% канікулярного періоду, в інші дні за попередньою домовленістю між батьками.

Доказів неможливості спілкування дитини з батьком через грубе поводження останнього, негативного впливу на дитину, відсутність належних умов за місцем проживання батька, відповідачем суду подано не було. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач веде аморальний спосіб життя, має антисанітарні умови проживання.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст. ст. 3-14, 79, 88, 209, 213- 215, 294, 367 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування, служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2: з 12 години першої та третьої суботи до 18 години першої та третьої неділі; 50% канікулярного періоду, в інші дні за попередньою домовленістю між батьками.

Зобовязати ОСОБА_1 дотримуватись режиму харчування, відпочинку, навчання та розвитку дитини,.

Зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 лютого 2018 року.

Суддя Н.С. Пінкевич