Пров. №2/766/9159/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

з участю секретаря Красновського В.І

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 вказаній квартирі, крім позивача та його дружини, зареєстровано також місце проживання відповідача по справі, яка не проживає за вказаною адресою без поважних причин більше 20 років, а існування її реєстрації порушує права позивача як власника квартири, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, яка фактично не проживає у вказаній квартирі. Посилаючись на ст.ст. 71, 71 ЖК України просив визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житлом.

Ухвалою судді від 30.09.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач подав заяву про зміну підстави позову та остаточно посилаючись на ст.ст. 391, 405 ЦК України просив визнати його доньку - відповідача по справі такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України.

Крім того, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.01.2011 року виданого Херсонською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 21.12.2010 року за № 693, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належить позивачу ОСОБА_1 , на праві приватної власності. Право власності позивача на вищевказану квартиру підтверджується також витягом про державну реєстрацію прав від 03.02.2011 року за № 28886429.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є донькою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Відповідно до показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , акту обстеження житлово-побутових умов для встановлення факту проживання осіб за місцем реєстрації позивача від 22.08.2019 року, відповідач значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 в якості члена сім`ї позивача, проте фактично за вказаною адресою не проживає понад 20 років.

Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417 ЦПК України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно положень ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутня за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування квартирою не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у квартирі позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом.

Керуючись ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 9, 12, 13, 19, 81, 82, 141, 247, 263-265, 274, 277, 279, 280-289 ЦПК України, на підставі, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

СуддяО. І. Кузьміна