Справа № 265/1314/19
Провадження № 6/265/31/19
У Х В А Л А

12 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши подання головного державного виконавця Лівобережного відділу держаної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про розшук боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, -

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2019 року головний державний виконавець Лівобережного відділу держаної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з поданням, яким просить оголосити розшук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце мешкання якого: місто Маріуполь, вулиця Сєдова, 83, та місто Маріуполь, вулиця Менделєєва, 15, гурт. 1.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у Лівобережному районному відділі держаної виконавчої служби міста Маріуполь перебуває виконавчий лист № 264/2111/17, виданий 19 вересня 2017 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 04 травня 2017 року, та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на її утримання, аліментів у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, починаючи утримання з 04 травня 2017 року. Виконавець зазначає, що 26 вересня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 54774561, № 54774626. Копії постанови про відкриття провадження були направлені сторонам. 06 жовтня 2017 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Вжитими в ході примусового виконання заходами встановлено, що за боржником транспортні засоби не зареєстровані, рухоме (нерухоме) майно відсутнє, боржник пенсію не отримує, не працює, рахунків у банківських установах не має; добровільно аліменти не виплачує, до відділу ДВС за викликами не являється, заборгованість по аліментам станом на 25 лютого 2019 року за ВП № 54774561 становить 33000 гривень, за ВП № 54774626 22000 гривень. 13 лютого 2019 року здійснено вихід за адресою проживання боржника: місто Маріуполь, вулиця Сєдова, 83, яким встановлено, що ОСОБА_2 за цією адресою не проживає та ніколи не проживав. 15 лютого 2019 року здійснено вихід за іншою адресою проживання боржника: місто Маріуполь, вулиця Менделєєва, 15, гурт. 1, яким встановлено, що ОСОБА_2 за цією адресою не проживає, місцезнаходження його не відомо. Наведене, на думку ініціатора подання, є підставою для оголошення розшуку боржника.

До суду державний виконавець не прибула, до подання додана заява про розгляд справи за її відсутності. Виконавець просить прийняти рішення на розсуд суду.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог вико навця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно ч.ч.1,4 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відо- мостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до ч.1 ст.438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Судом встановлено, що на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження ВП № 54774626 з примусового виконання виконавчого листа № 264/2111/17, виданого 19 вересня 2017 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь дружини ОСОБА_3, на її утримання, аліментів у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, починаючи утримання з 04 травня 2017 року, та виконавче провадження ВП № 54774561 з примусового виконання виконавчого листа № 264/2111/17, виданого 19 вересня 2017 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 04 травня 2017 року.

З наданих до подання доказів вбачається, що в ході примусового виконання вказаних виконавчих листів державним виконавцем були вжиті заходи щодо перевірки інформації про майно та доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах. Згідно отриманих даних, ОСОБА_2 джерела доходів не має, пенсій не отримує, на обліку в органах ДПС не перебуває, відомості про останнє місце його роботи, роботу за трудовими або цивільно-правовими договорами, відсутні.

Крім того, державним виконавцем отримано інформацію з Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради щодо зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_2, згідно якої останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, гурт, кімната 1, з 20 вересня 1995 року по теперішній час.

З копій актів державного виконавця вбачається, що вихід був здійснений за адресою: м. Маріуполь, . вулиця Сєдова, 83 (адреса, зазначена у виконавчих документах), та за адресою його реєстрації: місто Маріуполь, вулиця Менделєєва, 15, гурт, к. 1. При цьому встановити місцезнаходження боржника не вдалось.

Державний виконавець мотивує подання тим, що боржник на виклики до відділу ДВС не являється, добровільно аліменти не сплачує, має заборгованість.

Проте належних доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживались заходи щодо виклику боржника до відділу ДВС, а також направлення за адресою його реєстрації постанови про відкриття виконавчого провадження, суду надано не було, так само як і будь-яких даних щодо наявності в боржника заборгованості з аліментів та вжиття держаним виконавцем вичерпних заходів щодо встановлення місцезнаходження боржника.

Надані до подання документи взагалі не містять відомостей стосовно того, чи був боржник обізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження, які заходи здійснювалися державним виконавцем саме для встановлення місця проживання боржника.

Сам факт двох виходів державного виконавця за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі та за зареєстрованою адресою його проживання за весь період здійснення виконавчих дій, не виявлення боржника та його майна за цією адресою, не свідчить про його свідоме ухилення від виконання рішення суду.

Тому, враховуючи вищевикладене та той факт, що державним виконавцем не надано суду доказів про ухилення боржника від сплати аліментів та не надано доказів того, що вжиті ним заходи на предмет встановлення місця перебування чи проживання боржника були достатніми і вичерпними, в задоволенні подання слід відмовити, що не позбавляє державного виконавця права повторного звернення до суду з аналогічним поданням за умови вичерпання всіх передбачених за- коном заходів, направлених на встановлення місця знаходження боржника.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд зазначає, що розшук боржника є суттєвим втручан ням у приватне життя особи у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд та кож враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України", за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у де мократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Керуючись ст. ст.76-81,260,261,263,438, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Лівобережного відділу держаної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про розшук боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею як така, що постановлена за відсутності учасників справи.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом пятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 12 березня 2019 року.

Суддя: