справа № 156/63/19
Провадження № 2/156/106/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2019 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Мушкета О. О.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Іваничі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 13985,12 грн. за договором позики, оформленим розпискою від 01 червня 2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона надала відповідачу позику у сумі 600 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 1 червня 2016 року становить 15306 грн., що підтверджується оригіналом розписки від 01 червня 2016 року, яку відповідач написала власноручно. Зазначені кошти відповідач позичила на строк 5-10 календарних днів. У серпні 2016 року відповідач повернула лише половину суми боргу, а саме, 300 дол. США. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 в обумовлений розпискою строк, а саме - до 11 червня 2016 року, грошові кошти не повернула, на усні та письмові вимоги щодо повернення боргу не реагує, просить суд стягнути з відповідача: 7653 грн. боргу, 3415,03 грн. процентів за користування коштами, 2265,29 грн. витрат від інфляції та 651,80 грн. 3 % річних, а також сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Ухвалою судді від 25 січня 2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала суду уточнену позовну заяву та просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 в її користь 300 дол. США, що еквівалентно 7653 грн., суми заборгованості та 768,40 грн. судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак від неї надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позову відмовити повністю з підстав викладених у ньому.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Судом встановлено, що 01 червня 2016 року відповідачем ОСОБА_2 одержано від позивача ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 600 дол. США, що еквівалентно станом на 01 червня 2016 року 15306 грн. готівкою, які останнння зобов'язавалася повернутив термін від 5-10 календарних днів. Наведена обставина підтверджується наявною в матеріалах справи оригіналом розписки. З позовної заяви вбачається, що половину суми боргу відповідачем було повернуто.

Проте, станом на час розгляду справи відповідач свого обов'язку щодо повернення 300 дол. США, що еквівалентно 7653 грн. не виконала.

Статтею 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- або багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлені розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець за цим договором набуває тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як слідує із розписки, борг відповідачем мав бути повернутий в строк 5-10 календарних днів з моменту отримання суми позики. Строк повернення коштів за договором позики минув, однак, відповідачем грошове зобов'язання в строк, передбачений розпискою, не виконано.

Згідно з частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, у частині другій статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається у гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику в установлений розпискою строк не повернув, то таку суму боргу за невиконання грошового зобов'язання слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку.

Судом встановлено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 300 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01 червня 2016 року становить 7653 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму основного богу згідно з розпискою від 01 червня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем згідно з квитанцією від 23 січня 2019 року № 33.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі статей 526, 625, 1047, 1049 ЦК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки смт. Іваничі вул. Садова 38 Б Іваничівського району Волинської області, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 Б смт. Іваничі Іваничівського району Волинської області в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АС № 780191, виданий Іваничівським РВ УМВС України у Волинській області 21 грудня 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 300 дол. США, що еквівалентно 7653 грн. (сім тисяч шістсот пятдесят три гривні).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. судового збору.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Мушкет