Справа № 450/3799/18 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2105/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страхово. Виплатою у розмір 26 836 грн.

На підтвердження своїх позовних вимог покликався на те, що 15 серпня 2018 року о 14 год. 30 хв. за адресою м.Львів, вул. Б.Хмельницького, 5, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Megane», який належить ОСОБА_6 , номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «ЗАЗ 110260» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .

У зв`язку з даною пригодою було спільно складено повідомлення про ДТП, згідно якого ОСОБА_5 письмово визнав свою провину в ДТП, обидва учасники письмово погодилися, що він ОСОБА_1 не є винуватим у вчиненні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «ЗАЗ 110260» була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8547817.

Він, діючи в інтересах ОСОБА_6 , на підставі довіреності від 15 серпня 2018 року, подав до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, а також надав усі інші документи, необхідні для вирішення питання про виплату страхового відшкодування.

Суми страхового відшкодування, що була запропонована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суттєво не вистачало для проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Renault Megane».

Він звернувся до незалежного оцінювача та самостійно здійснив оплату його послуги, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Renault Megane», складає 42551,10 грн., вартість відновлювального ремонту встановлена у розмірі 74675,36 грн.

Страхова компанія виплатила йому 29000,00 грн. страхового відшкодування. За здійснення відновлювального ремонту автомобіля «Renault Megane» він оплатив 55836,00 грн. Розмір невідшкодованих збитків становить 26836,00 грн., а тому його представник звернувся до відповідача щодо відшкодування завданої та не відшкодованої шкоди, однак отримав відмову.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 13551,10 гривень заподіяної майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_2 оскаржив ОСОБА_1. Вважає рішення суду в частині щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду таким, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Звертає увагу, що оскільки, суми страхового відшкодування, яка була сплачена ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» недостатньо для повного відшкодування шкоди, особа яка завдала цю шкоду, а саме ОСОБА_5 (Відповідач), повинен відшкодувати, потерпілому (Позивачу) різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 26 836 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять шість) гривень 00 копійок.

Суд приймаючи дане рішення проігнорував всі приписи законодавства, щодо відшкодування на користь потерпілої особи розміру заподіяної шкоди у повному обсязі, однак саме ці норми регулюють взаємовідносини між потерпілою та винною особами, у тому числі відповідальність останньої перед першою.

Оскільки, фактичний розмір заподіяної шкоди підтверджується рахунком-фактури № 00400 від 05.09.2018р., товарним чеком № б/н від 24.09.2018р., актом виконаних робіт

№ 00400 від 16.10.2018р., товарним чеком № б/н від 16.10.2018р, ремонтною калькуляцією № 43945 від 31.08.2018 до Звіту № 94-0/433/5 від 04.09.2018р., і складає: 55 836,00 грн., а розмір страхової виплати становить: 29 000,00 грн., то розмір який підлягає стягненню з Відповідача відповідно становить: 26 836,00 грн. (55 836,00 грн. - 29 000,00 грн.).

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 травня 2019 року в частині, щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог про стягнення 13284,90 грн. скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 15 серпня 2018 року о 14 год. 30 хв. на вул. Б.Хмельницького, 5, у м.Львові, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Renault Megane», який належить ОСОБА_6 , номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «ЗАЗ 110260» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5

Згідно довіреності від 15 серпня 2018 року, ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_8 бути його представниками перед третіми особами, учасниками дорожнього руху, в судових органах, органах страхування, на станціях, підприємствах технічного обслуговування та ремонту, митницях, в органах ДАІ, та всіх інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від його підпорядкування і форм власності з питань, пов`язаних зі вчиненням правочинів щодо продажу, здачу в оренду належного йому транспортного засобу марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з наданням відповідних прав.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень, зазначених у позовній заяві, відзиві на таку та відповіді на відзив, сторонами не заперечується вина у вчиненні даної ДТП ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом «ЗАЗ 110260» номерний знак НОМЕР_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , отримав технічні пошкодження, власником якого є ОСОБА_6 , а володільцем такого є ОСОБА_1 , якому завдано матеріальної шкоди.

Згідно звіту №94-D/43/5, складеного 04.09.2018 року, матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «Renault Megane», державний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження складає 42551,10 грн.

Статтею 988 ЦК України установлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Страхова компанія ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувала ОСОБА_1 29 000 грн. Вимог до страхової компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування решти суми заподіяної шкоди позивач не заявляв.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

За змістом абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сторони не досягли згоди про розмір відшкодування, завданого внаслідок ДТП , а тому не приймав до уваги документи, надані приватною фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 (станцією технічного обслуговування), оскільки доказів права здійснення оцінки вартості пошкодження майна таким стороною позивача не надано і при визначенні розміру відшкодування керувався наданим позивачем звітом №94- D/43/5, складеним оцінювачем ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.