У Х В А Л А

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 350/1348/18

провадження № 61-3371ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Оскар» про стягнення штрафу за неналежне виконання зобов'язання,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Оскар» (далі - ПСП «Оскар») про стягнення 75 000,00 грнштрафу за неналежне виконання зобов'язання щодо повернення орендованого майна. Позов обґрунтовано тим, що 19 липня 2014 року між ним та ПСП «Оскар» укладено договір оренди, згідно з яким відповідачу передано у тимчасове користування нежиле приміщення та земельну ділянку, що знаходяться за адресою смт Рожнятів, вул. 8-го Березня, 6. Зазначений договір розірвано у судовому порядку, проте відповідач у визначений договором строк орендоване майно не повернув, у зв'язку з чим просив стягнути з ПСП «Оскар» передбачений договором штраф в сумі 75 000,00 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 29 жовтня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ПСП «Оскар» на користь ОСОБА_1 75 000,00 грн штрафу за несвоєчасне повернення майна. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу ПСП «Оскар» задоволено. Скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову в позові. Вирішено питання розподілу судових витрат.

13 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 75 000,00 грн штрафу за неналежне виконання зобов'язання щодо повернення орендованого майна. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Лише посилання заявника у касаційній скарзі на те, що справа не може бути віднесена до категорії малозначних, оскільки має виняткове значення для учасника справи не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року прийнята у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Оскар» про стягнення штрафу за неналежне виконання зобов'язання відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник