14.01.2019 Єдиний унікальний номер 205/6921/18
Єдиний унікальний номер судової справи:205/6921/2018
Номер провадження: 2/205/567/2019
14 січня 2019 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 особи приватного підприємця ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області, про розірвання договору, стягнення неустойки, трьох річних та витрат на професійну правничу допомогу, -
ОСОБА_4 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 особи приватного підприємця ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області, про розірвання договору, стягнення неустойки, трьох річних та витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач вказує, що оскільки він є пенсіонером, і не мав можливості готівкою сплатити залишок суми, обумовленої в п. 3.1 Договору-1, він вирішив скористатися програмою «Теплий дім», що впроваджена державою із кредитуванням громадян України. У звязку із чим, 25.05.2018 року між позивачем таПублічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1138/82/0299698. Згідно з яким банк надав йому кредит у розмірі 8 325 (вісім тисяч триста двадцять пять) грн. 93 коп., 7 127 (сім тисяч сто двадцять сім) грн. 00 коп. з яких в той же день були перераховані на банківський рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією № 08К240942 від 29.05.2018 року. Згідно умов вказаного кредитного договору, позивач зобовязався сплатити банку 14 429 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять девять) грн. 88 коп. За станом на день подачі позову позивач сплатив банку 1 717 (одна тисяча сімсот сімнадцять) грн. 00 коп.
25.06.2018 року минув 30-ти денний строк, протягом якого відповідач, відповідно до п.3.2 Договору мав виконати його умови та передати у власність відповідача вироби у вигляді пластикових вікон. Але, позивач зазначає, що незважаючи на його майже щоденні візити до офісу відповідача, він своїх зобовязань не виконав і цим порушим права споживача, встановлені Законом України «Про захист прав споживачів».
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, в якій просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 52).
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно п. 2.1 выказанного Договору ціна виробів визначена у розмірі 8 814 (вісім тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 00 коп.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов п.2.2 Договору позивачем 25.02.2017 року було передано відповідачу завдаток у розмірі 3 500 (три тисячі пятсот) грн. 00 коп.
Також, судом встановлено, що 25.05.2018 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1138/82/0299698. Згідно з яким банк надав позивачу у кредит у розмірі 8 325 (вісім тисяч триста двадцять пять) грн. 93 коп., 7 127 (сім тисяч сто двадцять сім) грн. 00 коп. з яких в той же день були перераховані на банківський рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією № 08К240942 від 29.05.2018 року (а.с. 13-17).
Відповідно до п. п. 3.2 Договору термін виконання зобовязання складає 30 робочих днів з моменту укладення договору.
Відповідно до п. 3.12 Договору, договір діє з моменту укладання та до повного виконання сторонами своїх зобовязань.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.
Частиною 2 статті 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Одночасно із цим, у відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
За нормами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Суд враховує, що відповідач, будучи обізнана про розгляд даної цивільної справи, не надала суду будь-яких доказів виконання нею умов договору (виготовлення виробів) та повідомлення позивача про виготовлення виробу та дату передачі йому таких виробів, що відповідно до умов вказаного договору є її обов'язком.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору та повернення сплачених позивачем за договором коштів в сумі 10 627 (десять тисяч шістсот двадцять сім) грн. 00 коп. підлягають задоволенню, оскільки відповідачем істотно порушено умови договору, а саме: порушено термін виготовлення та доставки виробів позивачу, що обумовлено сторонами в договорі.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.
За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини про порушення прав позивача, як споживача, суд доходить висновку про необхідність їх захисту, у тому числі шляхом застосування до даних правовідносин положення частини другої статті 625 ЦК України із з стягненням трьох процентів річних у розмірі 103 (сто три) грн. 00 коп.
Окрім цього, гідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, як і боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Пунктом п. 4.3 вказаного Договору встановлено, що вразі не виконання пункту 3.2, виконавець зобов'язується виплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожен день прострочення.
За таких обставин, оскільки відповідачем так і не виконанні умови договору, вимоги позивача щодо стягнення пені з відповідача також підлягають задоволенню.
Таким чином, з огляду на вказані вимоги матеріального закону та встановлені судом фактичні обставини справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення за договором підряду від 25.02.2017 року із відповідача на користь позивача суму у розмірі 103 184 (сто три тисячі сто вісімдесят чорти) грн. 90 коп., яка складається з суми боргу у розмірі 10 627 (десять тисяч шістсот двадцять сім) грн. 00 коп., пені за невиконання умов договору у розмірі 92 545 (девяносто дві тисячі пятсот сорок пять) грн. 90 коп. та 3 відсотків річних у розмірі 103 (сто три) грн. 00 коп.
Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Щодо стягнення витрат, повязаних із наданням правничої (правової) допомоги, суд виходив з наступного.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов'язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов'язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов'язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі- Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
З матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2018 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_6 укладено Договір про надання професійної правничої допомоги (а.с. 25).
За умовами цього договору клієнт доручає адвокату надання правничої (правової) допомоги, а саме: вивчення документів про правовідносини клієнта та ОСОБА_2 особи приватного підприємця ОСОБА_3 за договором підряду, складання позовної заяви про захист прав споживачів шляхом розірвання договору в стягнення збитків, і подачу цього позову до суду, за що клієнт зобовязується сплатити адвокату гонорар у розмірі та на умовах визначених договором.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано квитанцію № 13/1 видану ОСОБА_6 про сплату ОСОБА_1 25 вересня 2018 року гонорару у розмірі 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп. (а.с.26). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та задоволення позовних вимог, виходячи із засад розумності, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп. понесених судових витрат, пов'язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді.
З огляду на те, що позивач відповідно до вимог ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ч.6 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.
За змістом ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 особи приватного підприємця ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 1 081 (одна тисяча вісімдесят одна) грн. 85 коп.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.203, 215, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 11 Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 263, 265 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.