Дата документу 12.11.2019 Справа № 326/726/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 326/726/19 Головуючий у 1 інстанції: Каряка Д.О.
№ 22-ц/807/3275/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приморської міськрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Заслухавши у засіданні Запорізького апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати незаконні і такі, що не відповідають ст.ст. 3, 36 Конституції України, ст.ст. 5, 7, 20 Закону України «Про інформацію», ст.16 Закону України «Про звернення громадян», п.п. 4.4., 4.6, 5.4 Статуту Громадської організації «Українського товариства мисливців і рибалок» рішення Приморської міськрайонної організації Громадської організації «Українського товариства мисливців і рибалок» про виключення його з членів Громадської організації «Українського товариства мисливців і рибалок».

Позов мотивований тим, що 29.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до голови президії Всеукраїнської ради УТМР з клопотанням про розгляд питання щодо законності його виключення на засіданні президії ради Приморської міськрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок з членів товариства у зв`язку з несплатою членських внесків (а.с.9).

Всеукраїнською радою Українського товариства мисливців і рибалок інформаційним листом від 25.02.2018 повідомлено ОСОБА_1 про отримання його звернення та вирішення питання (а.с.12).

Листом Приморської міськрайонної організації УТМР від 15.02.2018 ОСОБА_1 повідомлено про те, що він не є членом УТМР, тому інформацію щодо діяльності УТМР стороннім особам надавати неможливо (а.с.14)

Листом Запорізької обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок від 15.03.2018 повідомлено ОСОБА_1 про те, що порушень щодо прийнятого рішення президії Приморської міськрайонної організації УТМР № 1 від 26.01.2018 не вбачається (а.с.15-16).

16.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до голови президії Всеукраїнської ради УТМР з клопотанням про відновлення його членом УТМР та членом ради Приморської міськрайонної організації УТМР (а.с.18-20).

Всеукраїнською радою Українського товариства мисливців і рибалок інформаційним листом від 18.04.2018 повідомлено ОСОБА_1 про розгляд його повторного звернення, щодо виведення його із складу міськрайонної організації, то втрата його членства у Товаристві суперечила його перебуванню у складі керівних органів УТМР, що відповідає приписам п.4.4. Статуту УТМР (а.с.21).

Також 25.01.2019, 01.03.2019 ОСОБА_1 звертався зі скаргами до ревізійної комісії Громадської організації «Українське товариство мисливців і рибалок» щодо скасування незаконних рішень Приморської міськрайонної організації Українського товариства мисливців про виключення його з членів Громадської організації «Українське товариство мисливців і рибалок» (а.с.24-25, 26-27).

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції послався на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, суд зазначив, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст. 3,36 Конституції України, ст.ст. 5,7,20 Закону України «Про інформацію», ст.16 Закону України «Про звернення громадян», п.п. 4.4., 4.6, 5.4 Статуту Громадської організації «Українського товариства мисливців і рибалок», просив визнати незаконними рішення про виключення його з членів Громадської організації «Українського товариства мисливців і рибалок».

Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що згідно зі статтею 1 Закону № 4572-VІ громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що в справі наявний корпоративний спір.

Відтак суд зробив висновок про те, що справа має розглядатися господарським судом у відповідності до положень ч. 1 ст. 20 ГПК України, за якими господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Обґрунтовуючи висновки, суд першої інстанції послався на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 у справі №759/11487/16ц. та правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 у справі №759/11487/16ц.

Натомість зазначені правові позиції не можуть бути застосовані до даних правовідносин членства у громадській організації, адже відповідач не є господарським товариством, про які йшлося у зазначених висновках Верховного Суду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року(Справа № 916/978/17, Провадження № 12-100гс18), якою вирішувався спір щодо підвідомчості справи про визнання недійсним рішення загальних зборів громадської організації щодо виключення особи з її керівних органів, Верховний Суд зробив наступні висновки.

Справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

З огляду на положення статті 84 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини п`ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб.

Відповідно до частини першої статті 79 ГК України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб`єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об`єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про господарські товариства" господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Водночас за змістом статті 1 Закону України "Про громадські об`єднання" громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку (частина п`ята статті 1 Закону України "Про громадські об`єднання").

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про громадські об`єднання" громадські об`єднання утворюються і діють на принципах: добровільності; самоврядності; вільного вибору території діяльності; рівності перед законом; відсутності майнового інтересу їх членів (учасників); прозорості, відкритості та публічності.

Відсутність майнового інтересу передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Суд першої інстанції у даній справі не врахував, що відповідачем в справі є громадська організація, яка є добровільним, неприбутковим громадським об`єднанням, створеним на добровільних засадах, на основі єдності інтересів, для спільної реалізації своїх прав і інтересів щодо мисливства та рибної ловлі.

Тож відповідач не є господарським товариством у розумінні положень статті 79 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", а тому правовідносини між членами громадської організації та самою організацією не мають характеру корпоративних.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2019 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков