ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/898/18
Провадження № 22-ц/4820/503/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника учасника справи ОСОБА_4

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №681/898/18 за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області на рішення Полонського районного суду від 18 грудня 2018 року (суддя Горщар А.Г., повне судове рішення складено 28 грудня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, треті особи - ТОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика - Україна», ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю та перебування на утриманні.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_6 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок нещасного випадку на виробництві її син ОСОБА_8 помер, про що був складений відповідний акт про нещасний випадок. Позивачка вказує, що для отримання одноразової страхової виплати Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області їй необхідно встановити факт спільного проживання із ОСОБА_8 та перебування на його утриманні. Позивачка вказує, що померлий з березня 2016 року проживав разом із нею по АДРЕСА_1. З моменту працевлаштування ОСОБА_8 на ТОВ «Понінківська картонно - паперова фабрика» ним постійно надавалися кошти позивачці на оплату комунальних послуг, купувалися продукти харчування, одяг, речі домашнього вжитку та необхідні ліки. ОСОБА_6 вказує, що зазначена допомога сина була для неї постійним і основним джерелом існування, а тому просила суд встановити факт, що ОСОБА_8 з березня 2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав із матір'ю ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 та встановити факт, що ОСОБА_6 перебувала на утриманні ОСОБА_8 з березня 2016 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Полонського районного суду від 18 грудня 2018 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_6 та її сина ОСОБА_8 з березня 2016 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 В решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині задоволення позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що з огляду на те, що відсутні будь-які відомості з приводу зняття реєстрації з місця проживання ОСОБА_8 та наявність в його паспорті відмітки про те, що з 24.05.2005 року він був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, тому висновок суду першої інстанції про встановлення факту проживання однією сім'єю із ОСОБА_6 з березня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 є помилковим. Крім того, апелянт вказує, що оскільки ОСОБА_6 не належить до складу сім'ї померлого, тому позивачка не має права на отримання одноразової допомоги як член сім'ї ОСОБА_8 Зважаючи на викладене, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та постановити нове, яким відмовити позивачці в задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає, що суд врахував приписи ст. 3 СК України, згідно якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивачка вказує, що суд надав всім доказам правову оцінку та прийняв законне рішення і правових підстав для його скасування не вбачається.

Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Інші учасники справи до суду не з'явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_6. та ОСОБА_7 направили до суду клопотання щодо розгляду справи у їхній відсутності.

Встановлено, що рішення Полонського районного суду від 18.12.2018 року оскаржується Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області в частині задоволення позовних вимог. В решті рішення учасниками справи не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши представника апелянта та суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_8, який працюючи машиністом друкарсько-висікального агрегату 2 розряду гофровиробництва ТОВ «Понінківська картонно - паперова фабрика - Україна» помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті нещасного випадку, що пов'язаний із виробництвом, приходився сином ОСОБА_6

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та встановлюючи факт проживання однією сім'єю ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за період з березня 2016 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив із доведеності зазначеного факту. Відмовляючи у задоволенні вимоги про встановлення факту перебування ОСОБА_6 на утриманні сина ОСОБА_8, суд виходив з того, що ОСОБА_6 отримувала дохід у виді пенсії в розмірі більшому від прожиткового мінімуму, а тому вона не може вважатися особою, що перебувала на утриманні загиблого сина.

Саме рішення суду в частині задоволеної вимоги ОСОБА_6 оскаржується апелянтом, а тому і переглядається судом апеляційної інстанції.

Дійшовши висновку про задоволення позовної вимоги позивача, Полонський районний суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Так, згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Оцінюючи посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при задоволенні позовної вимоги ОСОБА_6 не було враховано, що ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав та був зареєстрований з 24.05.2005 року до дня смерті в АДРЕСА_2, що підтверджується записом у паспорті останнього, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу. Адже, як вірно встановлено судом, ОСОБА_8 проживав без реєстрації однією сім'єю з матір'ю ОСОБА_6 в АДРЕСА_1.

І ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_8 НОМЕР_1 від 20.09.1977 року (а.с.11); паспортними даними громадянина України ОСОБА_6, відповідно яких остання з 06.02.1973 року зареєстрована по АДРЕСА_3 (а.с. 9, 9 зворот); Особовою карткою працівника ОСОБА_8, відповідно до п. 11 якої зазначено місце фактичного проживання останнього АДРЕСА_1 (а.с.78); заявою ОСОБА_8 про прийняття на роботу від 01.02.2017 року, що адресована Генеральному директорові ТОВ «Понінківська КПФ - Україна» ОСОБА_9, відповідно до якої ОСОБА_8 зазначав місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.79); трудовою книжкою, відповідно до якої ОСОБА_8 наказом №501-к від 24.05.2016 року було прийнято на роботу учнем машиніста гофрувального агрегату на свідоцтвом про народження ОСОБА_8 НОМЕР_1 від 20.09.1977 року (а.с.11); паспортними даними громадянина України ОСОБА_6, відповідно яких остання з 06.02.1973 року зареєстрована по АДРЕСА_3 (а.с. 9, 9 зворот); Особовою карткою працівника ОСОБА_8, відповідно до п. 11 якої зазначено місце фактичного проживання останнього АДРЕСА_1 (а.с.78); заявою ОСОБА_8 про прийняття на роботу від 01.02.2017 року, що адресована Генеральному директорові ТОВ «Понінківська КПФ - Україна» ОСОБА_9, відповідно до якої ОСОБА_8 зазначав місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.79); трудовою книжкою, відповідно до якої ОСОБА_8 наказом №501-к від 24.05.2016 року було прийнято на роботу учнем машиніста гофрувального агрегату на гофровиробництво ТОВ «Понінківська КПФ», наказом №92-к від 01.02.2017 року звільнено на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (переведення на підприємство ТОВ «ПКПФ - Україна»), наказом №3-к від 01.02.2017 року ОСОБА_8 прийнято по переводу з ТОВ «ПКПФ» на роботу машиністом друкарсько-висікального агрегату 2 розряду на гофровиробництво ТОВ «ПКПФ-Україна» (а.с. 14, 14 зворот); згідно акту №5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 на ТОВ «ПКПФ-Україна» в розділі 1 «Відомості про потерпілого» зазначено, що ОСОБА_8 проживав за адресою АДРЕСА_1, загальний стаж на підприємстві - 1 рік 08 днів (а.с. 15-26); довідками про доходи №№30, 31 від 03.05.2018 року, виданих ТОВ «ПКПФ» підтверджується факт роботи ОСОБА_8 у ТОВ «ПКПФ» на посаді машиніста друкарсько - висікального агрегата та нарахування заробітної плати за період з травня 2016 року по серпень 2017 року (а.с. 27, 28); довідкою виконкому Понінківської селищної ради №2315 від 22.08.2017 року, відповідно якої ОСОБА_8 на день смерті постійно проживав разом із ОСОБА_6 без реєстрації та вели спільне господарство (а.с.30); актом від 03.05.2018 року, відповідно до якого комісія в складі: депутата Понінківської селищної ради ОСОБА_10, сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановила, що ОСОБА_8 в період з березня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31); постановою Старокостянтиніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 20.12.2017 року №2214/759/1, відповідно до якої потерпілий ОСОБА_8 помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_6, як матері потерпілого, призначено щомісячну страхову виплату з ІНФОРМАЦІЯ_1 безстроково (а.с. 34). ТОВ «Понінківська КПФ», наказом №92-к від 01.02.2017 року звільнено на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (переведення на підприємство ТОВ «ПКПФ - Україна»), наказом №3-к від 01.02.2017 року ОСОБА_8 прийнято по переводу з ТОВ «ПКПФ» на роботу машиністом друкарсько-висікального агрегату 2 розряду на гофровиробництво ТОВ «ПКПФ-Україна» (а.с. 14, 14 зворот); згідно акту №5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 на ТОВ «ПКПФ-Україна» в розділі 1 «Відомості про потерпілого» зазначено, що ОСОБА_8 проживав за адресою АДРЕСА_1, загальний стаж на підприємстві - 1 рік 08 днів (а.с. 15-26); довідками про доходи №№30, 31 від 03.05.2018 року, виданих ТОВ «ПКПФ» підтверджується факт роботи ОСОБА_8 у ТОВ «ПКПФ» на посаді машиніста друкарсько - висікального агрегата та нарахування заробітної плати за період з травня 2016 року по серпень 2017 року (а.с. 27, 28); довідкою виконкому Понінківської селищної ради №2315 від 22.08.2017 року, відповідно якої ОСОБА_8 на день смерті постійно проживав разом із ОСОБА_6 без реєстрації та вели спільне господарство (а.с.30); актом від 03.05.2018 року, відповідно до якого комісія в складі: депутата Понінківської селищної ради ОСОБА_10, сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановила, що ОСОБА_8 в період з березня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31); постановою Старокостянтиніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 20.12.2017 року №2214/759/1, відповідно до якої потерпілий ОСОБА_8 помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_6, як матері потерпілого, призначено щомісячну страхову виплату з ІНФОРМАЦІЯ_1 безстроково (а.с. 34).

Оцінивши вищезазначені докази у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що сукупність наведених доказів свідчать про те, що позивачка та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 її син ОСОБА_8 проживали однією сім'єю з березня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1, були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство, а сам факт реєстрації ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 не спростовує факт проживання останнього до дня смерті в смт. Понінка однією сім'єю із матір'ю.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_14, як колишня дружина ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, як матір померлого, в силу положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не мають права на отримання одноразової допомоги як члена сім'ї ОСОБА_8 є такими, що не заслуговують на увагу, адже ці доводи не спростовують факт проживання однією сім'єю з березня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Встановивши, що висновки суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог зроблені вірно, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2019 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк