Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5049/16-ц Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 43 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т. І., Трояновської Г. С.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/5049/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_13 ОСОБА_14 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, який 06.06.2017 уточнив та просив, відповідно до висновку експерта № 365/09-2016 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01.09.2016 виділити йому в натурі приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 літ АДРЕСА_2 , згідно варіанту №1, а саме: квартира АДРЕСА_3 : коридор 2-1 площею 1,3 кв.м. вартістю 5586 грн, кухню 2-2 площею 7,6 кв.м. вартістю 32658 грн, кімнату 2-3 площею 19,6 кв.м. вартістю 84224 грн, кімнату 2-4 площею 13,3 кв.м. вартістю 58441 грн, всього по будинку 41,8 кв.м. вартістю 180909 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29.04.2015 за ним визнано право власності в порядку спадкування на 307/3600 ідеальних часток будинку АДРЕСА_1 . Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно власниками інших частин житлового будинку являються відповідачі, зокрема: ОСОБА_2 належить 35/900 частин вказаного будинку, ОСОБА_3 - 35/900, ОСОБА_4 - 35/900, ОСОБА_5 - 8/100, ОСОБА_6 - 25/100, ОСОБА_7 - 29/300, ОСОБА_8 - 10/100, ОСОБА_9 - 307/3600, ОСОБА_10 - 47/3600, ОСОБА_11 - 47/3600, ОСОБА_12 - 16/100. Зазначав, що будинок розподілено на окремі ізольовані квартири, оскільки він є спільною частковою власністю, це перешкоджає позивачу у повній мірі здійснювати своє право власності, так як, для цього необхідна постійна згода відповідачів.

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами, які у жовтні 2017 року уточнила та просила виділити їй в натурі у власність приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 згідно варіанту № 1 висновку експерта № 507/04-2017 від 28.04.2017, а саме: квартиру АДРЕСА_4 : коридор 8-1 площею 3,1 кв.м. вартістю 19609 грн, коридор 8-2 площею 2,7 кв.м. вартістю 17079 грн, кухня 8-3 площею 7,7 кв.м. вартістю 56297 грн, кімната 8-4 площею 11,9 кв.м. вартістю 75273 грн та квартиру АДРЕСА_5 : коридор 10-1 АДРЕСА_6 . вартістю 16446 грн, кухня 10-2 площею 4,7 кв.м. вартістю 29730 грн, кімната 10-3 площею 21,4 кв.м. вартістю 137894 грн, кімната 10-4 площею 13,8 кв.м. вартістю 89822 грн. Всього по будинку площа - 67,9 кв.м. вартістю 442150 грн з відшкодуванням грошової компенсації внаслідок зміни належній їй частці у розмірі 109700 грн. З урахуванням висновків експертизи, просила стягнути із ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 4972 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.10.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Виділено в натурі та визнано право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_7 , що складається з приміщень: коридор 2-1 площею 1,3 кв.м., кухня 2-2 площею 7,6 кв.м., кімната 2-3 площею 19,6 кв.м., кімната 2-4 площею 13,3 кв.м., загальною площею 41,8 кв.м., зареєструвавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як окремий об`єкт нерухомості, привласнивши окремий реєстровий номер. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Виділено в натурі та визнано право власності за ОСОБА_6 приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 літ АДРЕСА_8 згідно варіанту № 1 висновку експерта № 507/04-2017 від 28.04.2017, а саме: квартиру АДРЕСА_4 : коридор 8-1 площею 3,1 кв.м. вартістю 19609 грн, коридор 8-2 площею 2,7 кв.м. вартістю 17079 грн, кухня 8-3 площею 7,7 кв.м. вартістю 56297 грн, кімната 8-4 площею 11,9 кв.м. вартістю 75273 грн та квартиру АДРЕСА_5 : коридор 10-1 АДРЕСА_6 . вартістю 16446 грн, кухня 10-2 площею 4,7 кв.м. вартістю 29730 грн, кімната 10-3 площею 21,4 кв.м. вартістю 137894 грн, кімната 10-4 площею 13,8 кв.м. вартістю 89822 грн. Всього площа - 67,9 кв.м. вартістю 442150 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію внаслідок зміни належної їй частки в сумі 4972 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_9 ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу та вважає, що судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. А тому, в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає змісту позовних вимог та висновку судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, виділивши в натурі ОСОБА_1 всі належні приміщення квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , як співвласника успадкованого майна, фактично було позбавлено права власності на вказане майно.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 , а тому в іншій частині на законність та обґрунтованість судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи первісні позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи за якою співвласники погодилися на відхилення від ідеальної частки з отриманням компенсації вартості такої частки, а також визнали позов та не заперечували проти його задоволення.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 393,9 кв.м., житловою площею 257,4 кв.м. належить наступним громадянам: ОСОБА_2 , належить 35/900 частин цього будинку, ОСОБА_3 - 35/900, ОСОБА_4 - 35/900, ОСОБА_5 - 8/100, ОСОБА_6 - 25/100, ОСОБА_7 - 29/300, ОСОБА_8 - 10/100, ОСОБА_1 - 307/3600, ОСОБА_9 - 307/3600, ОСОБА_10 - 47/3600, ОСОБА_11 - 47/3600, ОСОБА_12 - 16/100 частин цього будинку.

Згідно ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначенні розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

При цьому виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, відповідно до зазначених норм означає отримання власником, що виділяється, своєї частки в натурі в приватну власність або при неможливості поділу майна відповідно до часток на отримання грошової або іншої компенсації за свою частку від інших співвласників, до яких переходить право власності на цю частку.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007, яка затверджена в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 №774/14044.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності, або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Пленум Верховного Суду України у п.7 постанови № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавтсва, що регулює право приватної власносту громадян на жилий будинок», роз`яснив, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною та присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння по АДРЕСА_1 складається з житлово будинку А, загальною площею 237,8 кв.м., житловою площею 162,4 кв.м., який має 6 квартир та будинку Б загальною площею 156,1 кв.м., житловою площею 95 кв.м., який має 4 квартири.

З копії свідоцтва про одруження вбачається, що ОСОБА_15 та ОСОБА_11 перебували у шлюбі з 10 жовтня 1947 року. У шлюбі народилися сини ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 1972 року ОСОБА_11 придбала у ОСОБА_18 . 47/300 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .

За договором купівлі-продажу від 27 вересня 1984 року ОСОБА_15 купив у виконкомі Богунської районної ради м. Житомира 4/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Житомирського міжміського бюро технічної інвентаризації № А-2667 від 06.12.1998 за ОСОБА_11 рахувалося 47/300 частин домоволодіння, яке складалося з коридору 1-2, площею 3,4 кв.м., кладової 1-3 3,4 кв.м., кімнати 1-4 10,0 кв.м., кімнати 2-3 19,6 кв.м. За ОСОБА_15 рахувалося 4/100 домоволодіння, як складалося з кімнати 2-4 13,3 кв.м., коридору 3-2 - 2,9 кв.м. В користуванні ОСОБА_11 є самовільно побудовані приміщення.

З виписки з протоколу №10 засідання міської міжвідомчої архітектурно- будівельної комісії від 31.05.1990 вбачається, що комісія задовільнила заяву ОСОБА_15 , ОСОБА_11 про оформлення відповідних документів на самовільно зроблену прибудову двох кухонь площею 14,80 кв.м. та коридору - 1,20 кв.м.

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_11 за свідоцтвом про право власності від 16 березня 1993 року, виданого Другою Житомирською державною нотаріальною конторою, право власності на Ѕ частину 47/300 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 перейшло до чоловіка ОСОБА_15

16 березня 1991 року Другою Житомирською державною нотаріальною конторою видано, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину майна після смерті ОСОБА_11 , чоловіку ОСОБА_15 та на 1/3 частину майна сину ОСОБА_17 . У свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що спадкове майно складається з 47/600 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 . На 47/600 частин домоволодіння видано свідоцтво про право власності. На 1/3 частину домоволодіння свідоцтво про право на спадщину за законом ще не видано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_16 Спадкоємцем ОСОБА_16 був син ОСОБА_10

Відповідачу ОСОБА_10 , 23 жовтня 2008 року Друга Житомирська державна нотаріальна контора видала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину майна ОСОБА_16 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину складалося з 47/1800 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , які належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_19 , спадкоємцем якої був син, ОСОБА_16 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

ОСОБА_17 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Право власності на 119/1800 домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_17 на день смерті, перейшло до ОСОБА_20 в розмірі 7/9 частках за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 січня 1999 року та до ОСОБА_21 в розмірі 2/9 частках за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 січня 1999 року. Крім того, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , Першою житомирською державною нотаріальною конторою 25 січня 1999 року, видано свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_17 , на спадкове майно, яке складалося з 1/6 частини жилого будинку, розташованого в АДРЕСА_9 . За кожною з них визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна.

26 лютого 1999 року між ОСОБА_20 та ОСОБА_21 була укладена угода про розподіл спадкового майна, яка посвідчена Першою державною нотаріальною конторою за реєстром №5-700. За цією угодою право власності на 1/6 частину будинку по АДРЕСА_10 перейшло до ОСОБА_21 , а право власності на 119/1800 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_20

ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За заповітом від 04 березня 1994 року ОСОБА_15 належну йому частину жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 А заповів онуці ОСОБА_20 .

За життя ОСОБА_20 не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_15

ОСОБА_20 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідач ОСОБА_13 є рідним сином ОСОБА_20 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. ОСОБА_20 була рідною донькою ОСОБА_22

16 березня 2006 року Друга житомирська державна нотаріальна контора, видала ОСОБА_13 свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину майна ОСОБА_20 , яке складалося з 307/1800 частин домоволодіння АДРЕСА_1 119/ НОМЕР_1 частин домоволодіння належали померлій ОСОБА_20 особисто, а 188/1800 частин зазначеного домоволодіння належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 2001 року ОСОБА_15 , спадкоємицею за заповітом якого була його онука ОСОБА_20 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Другою житомирською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_22 на Ѕ частину майна після смерті ОСОБА_20

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_22 померла.

За рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.04.2015 право власності на 307/3600 частин домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_22 визнано за сином ОСОБА_1 .

З огляду на наведені обставини справи позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить 307/3600 частин, відповідачу ОСОБА_13 - 306/3600 частин, відповідачу ОСОБА_10 47/3600 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , до якого входить кухня площею 7,2 кв.м, коридор - 3,4 кв.м, кладова -3,3 кв.м., кімната 10 кв.м., коридор -1,3 кв.м, кухня -7,6 кв.м., кімната - 19,6 кв.м., кімната 13,3 кв.м. Загальна площа цих приміщень становить 65, 7 кв.м.

Фактично зазначені приміщення виділені в квартиру АДРЕСА_11 та АДРЕСА_3 , що підтверджується копією технічного паспорта.

Висновком експерта № 365/09-2016 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01.09.2016 встановлено два варіанти поділу домоволодіння, згідно другого варіанту висновку встановлено, що виділити ОСОБА_1 . 307/3600 ідеальних частин у вигляді кімнати №2-3 (площею 19,6 кв.м.) в житловому будинку (літ. «А») по АДРЕСА_1 , відповідно до вимог нормативних документів, не вбачається можливим. Варіант виділу кімнати 2-3 ( площею 19, 6 кв.м.) в житловому будинку ( літ.«А») є технічно можливий та відповідатиме вимогам нормативних документів за умови: включення кімнати 2-3 ( площею 19, 6 кв.м.) до складу приміщень квартири АДРЕСА_11 ( загальною площею 23, 9 кв.м.).

Разом з тим, на розгляд суду запропоновано можливий варіант №1 виділу 307/3600 частки ОСОБА_1 у вищевказаному будинковолодінні, розроблений з відступом від ідеальної частки, а саме вбачається можливим виділити останньому коридор 2-1 площею 1,3 кв.м. вартістю 5586 грн, кухню 2-2 площею 7,6 кв.м. вартістю 32658 грн, кімнату 2-3 площею 19,6 кв.м. вартістю 84224 грн, кімнату 2-4 площею 13,3 кв.м. вартістю 58441 грн, всього площею 41,8 кв.м., вартістю 180909 грн. Відступ від ідеальних часток становить для ОСОБА_1 на 8,84 кв.м. більше, в одиницях ринкової вартості житлового будинку на 4972 грн більше, і відповідно для інших співвласників на 8,84 кв.м. менше, в одиницях ринкової вартості житлового будинку на 4972 грн менше.

При проведенні судової будівельно-технічної експертизи судовим експертом не враховано, що в квартирі АДРЕСА_12 належить право власності не тільки позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_23 , але і відповідачу ОСОБА_10 Із загальної площі двох квартир 65,7 кв.м., за висновком експертизи ОСОБА_1 виділено приміщення загальною площею 41,8 кв.м., залишивши ОСОБА_23 , якому на праві власності належить 306/3600 частин та ОСОБА_10 , якому на праві власності належить 47/3600 частин лише 23,9 кв.м.

Таким чином, запропонований варіант виділу частки ОСОБА_1 із майна не відповідає інтересам ОСОБА_13 , оскільки передбачає значне відступлення від рівності часток співвласників.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_24 не заявляла клопотань про призначення у справі додаткової або повторної експертизи.

Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійснені, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно ч.1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відтак, рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги і ухваленням апеляційним судом рішення про відмову у задоволенні позову підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_13 1 153 грн 50 коп. судових витрат.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_13 ОСОБА_14 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_13 1 153 грн 50 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 15 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді