Справа № 635/9341/18
Провадження № 2/635/85/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 березня 2019 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Савченка Д.М.,
секретар судового засідання Токарук Л.П.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 29 в будинку № 6 по вул. Пушкінській в с.Липці, Харківського району, Харківської області.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право власності та договору дарування від 15.08.2011 р., на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає починаючи з 2000 року, тобто вже понад один рік, без поважних причин. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2018 року провадження по справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач та представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, представник позивача подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення
Будь-яких інших клопотань сторонами не надано.
Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.
Відповідно до договорів дарування часток житлового будинку, що посвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_4 15.08.2011 року, ОСОБА_5 подарувала своїй доньці ОСОБА_6 Ѕ частки житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31132583 від 30.08.2011, за ОСОБА_6 зареєстровано Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3.
В житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 30.11.2018 вих.№2544.
Факт не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації підтверджується актом депутата Липецької сільської ради Харківської області ОСОБА_8 від 27.11.2018 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 фактично не проживає з 2000 року за адресою: АДРЕСА_3, актом Голови ОСББ «Ізумруд 2016 с. Липці» ОСОБА_9
До позовної заяви позивачем додано копію свідоцтва про шлюб 24.10.2014 року, виданий Орджонікідзевським відділом державної раєстрації актів цивільного стану рєстраційної служби Харківського району на підтвердження зміни прізващи з «Дубової» на «Кушнір» у зв'язку з реєстрацією шлюбу.
Таким чином судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалий час, а саме з 2000 року, покинув спірне житло добровільно, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано.
Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні.
Згідно з положеннями ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач не проживає у вищевказаному будинку з 2000 року, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, що ускладнює реалізацію прав позивача, крім того, в судове засідання ОСОБА_2 не зявилась і жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.
Керуючись ст.405 ЦК України, ст. 10-13, 259,263-265,268,280-283 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні) 80 копійок.
Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 06.03.2019 року.
Суддя Д.М. Савченко