Номер провадження: 22-ц/813/446/19
Номер справи місцевого суду: 522/9754/14-ц
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представника відповідача Криворотенко Л.І., третьої особи ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року (однособово суддя Ільченко Н.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Людмили Іванівни, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій незаконними,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

02.06.2014 року ОСОБА_4 звернувся із позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. (далі-Кривортенко Л.І.), треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій притиправними, скасування договору дарування, і остаточно уточнивши позов 10.10.2016 року, просив визнати незаконними дії приватного нотаріуса Криворотенко Л.І. щодо прийняття паспорта громадянина України ОСОБА_4 при посвідченні договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 22.07.2001 року, у якому не вклеєна фотокартка при досягненні ОСОБА_4 25-ти річного віку.

Позов обґрунтовано наступним.

22.06.2001 року, під час нотаріального посвідчення договору дарування нерухомого майна за реєстровим № 6151, Криворотенко Л.І. допустила порушення вимог чинного законодавства, а саме: належним чином не впевнилась в особі продавця ОСОБА_4 й посвідчила договір дарування за недійсним паспортом ОСОБА_4, оскільки на дату нотаріального посвідчення договору до паспорта ОСОБА_4 не була вклеєна його фотокартка після досягнення ним 25 років, що є порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, представники відповідача позов не визнали, третя особа ОСОБА_6 заперечувала проти позову. Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 просили розглянути справу за їх відсутності і відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційні скарзі представник позивача просить рішення суду від 20.11.2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність рішення нормам матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника ОСОБА_4 зазначає: суд першої інстанції врахував, що паспорт громадянина України ОСОБА_4 на момент вчинення нотаріальних дій від 22.06.2001 року був недійсним, оскільки до паспорту ОСОБА_4 після досягнення 25-річного віку не була вклеєна фотокартка; при вирішенні справи суд першої інстанції послався на ст. 43 Закону України «Про нотаріат», однак не прийняв до уваги, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є спеціальним документом громадянина України, який призначений для використання під час здійснення закордонних поїздок; встановлення особи за закордонним паспортом можливе, проте має свої особливості; у закордонному паспорті не вказується по батькові особи, не зазначається факт перебування її у зареєстрованому шлюбі, у зв'язку з чим встановлення особи за паспортом для виїзду за кордон доцільно здійснювати у виняткових випадках; нотаріус може приймати для встановлення особи паспорт громадянина України для виїзду за кордон у разі, коли особа постійно проживає за кордоном, про що в паспорті для виїзду за кордон має бути наявна відмітка консульської служби, відповідно до п. 2.7. Правил ведення обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей-громадян України, які всиновлені іноземцями, затвердженими наказом Міністра закордонних справ України від 29.11.1999 року №2-7-а (далі-Правила).

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Криворотенко Л.І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи: рішення суду від 20.11.2017 року є законним та обґрунтованим; ОСОБА_4 просив визнати її дії незаконними під час посвідченні договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 22.06.2001 року з підстав недійсності його паспорта; позивач стверджував, що він тривалий час не вклеював фото до паспорту після досягнення ним 25 річного віку, а отже його паспорт при вчиненні нотаріальних дій був недійсним; посвідчення договору дарування від 22.06.2001 року здійснювалось у присутності сторін, при їх повному усвідомленні своїх дій; для встановлення його особи ОСОБА_4 надав два паспорти - паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон із терміном дії з 1999 року по 01.09.2009 року; позивач зазначає, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є спеціальним документом, який призначений для закордонних поїздок, в зв'язку з чим встановлення особи за цим документом, на думку позивача, доцільно здійснювати у виняткових випадках; стаття 43 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальних дій; встановлення особи здійснюються за паспортом або іншим документом, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальних дій; сам Закон передбачає можливість встановлення особи ще і за іншими документами, окрім паспорта громадянина України; положення Закону були також роз'яснені в «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затверджена Наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 року в редакції яка діяла станом на 22.06.2001 року, далі - Інструкція); нотаріус повинен переконатися, що договір підписує саме власник майна, договір відповідає внутрішній волі сторін і наслідки договору сторонам зрозумілі; при посвідченні договору дарування 22.06.2001 року вона дотрималась вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції; посилання позивача на Правила обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном безпідставні, оскільки зазначені Правила не регулюють порядок нотаріального посвідчення договорів в Україні, а отже не відносяться до предмету спору.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

22.06.2012 року приватний нотаріус Криворотенко Л.І. посвідчила договір дарування, відповідного до якого ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3 і ОСОБА_5 прийняли в дар у рівних частинах кожна, квартиру АДРЕСА_1.

Договір дарування від 22.06.2001 року підписаний у присутності нотаріуса, особи громадян, які підписали договір, встановлені, їхня дієздатність, а також належність ОСОБА_4 зазначеної квартири та повноваження ОСОБА_3 перевірені (а.с.7,8 т.1).

На підтвердження особи ОСОБА_4, який звернувся до нотаріуса з приводу укладення договору дарування від 22.06.2001 року, ОСОБА_4 надав паспорт НОМЕР_1 від 09.12.1997 року і паспорт НОМЕР_2 від 01.09.1999 року зі строком дії до 01.09.2009 року (а.с.6 т.2).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.07.2010 року, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2008 року про відмову ОСОБА_4 у зустрічному позові про визнання недійсним договору дарування від 22.06.2001 року з підстав фіктивності договору залишено без змін (а.с.10,11,27,28 т.1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.05.2014 року залишено без змін рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.03.2014 року про відмову ОСОБА_4 у позові про визнання нікчемним (удаваним) договору дарування від 22.06.2001 року (а.с.25,26 т.1).

17.12.2014 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с.45,190 т.1).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу визнання незаконними дій нотаріуса під час вчинення правочину, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Інструкцією.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими (а.с.16-18 т.2).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріуси, зокрема, вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо, ст. 34 ч.1 п.1 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час укладення правочину).

Не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів (ст. 43 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час укладення договору правочину).

При посвідченні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу громадянина, його представника, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в України, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, свідоцтво про народження неповнолітніх, які не досягли 16 років, посвідчення водія, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи громадянина та інше). Посвідчення особи моряка не може бути використане громадянином України для встановлення його особи під час укладення цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третіми особами (розділ ІІ п.10 п.п.1,3 Інструкції, чинній на час укладення правочину).

Судом першої інстанції встановлено і об'єктивно підтверджується доказами, наявними у справі, що 22.06.2001 року, під час посвідчення договору дарування, нотаріус встановила особу позивача ОСОБА_4, зокрема на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який був чинний на час вчинення правочину.

Таким чином, нотаріус встановила особу ОСОБА_4 за документом, який унеможливлював будь-які сумніви щодо особи позивача ОСОБА_4

Договір дарування від 22.06.2001 року підписаний у присутності нотаріуса. Особи громадян, які підписали договір, встановлені, їхня дієздатність, а також належність ОСОБА_4 зазначеної квартири та повноваження ОСОБА_3 перевірені.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові про визнання незаконними дій приватного нотаріуса Криворотенко Л.І. з підстав того, що при посвідченні договору дарування 22.06.2001 року, для встановлення особи, нотаріус прийняла паспорт громадянина України ОСОБА_4.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника позивача у скарзі про те, що: суд не прийняв до уваги, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є спеціальним документом громадянина України, який призначений для використання під час здійснення закордонних поїздок; встановлення особи за закордонним паспортом можливе, проте має свої особливості; у закордонному паспорті не вказується по батькові особи, не зазначається факт перебування її у зареєстрованому шлюбі, у зв'язку з чим встановлення особи за паспортом для виїзду за кордон доцільно здійснювати у виняткових випадках; нотаріус може приймати для встановлення особи паспорт громадянина України для виїзду за кордон у разі, коли особа постійно проживає за кордоном, про що в паспорті для виїзду за кордон має бути наявна відмітка консульської служби, відповідно до п. 2.7. Правил, - не заслуговують на увагу.

Статтею 43 Закону України «Про нотаріат» і розділом ІІ п.10 Інструкції визначено, що встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, зокрема, таким документом може бути паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, у встановленому законом порядку, визначено, що нотаріус може встановити особу і за іншими документами, окрім паспорта громадянина України.

Правила, на які посилається апелянт не регулюють правовідносини з посвідчення договорів нотаріусами в Україні, тобто не відносяться до предмету спору.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки позивач не довів своїх вимог, відсутні підстави для ствердження про порушення прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права,

якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу представника позивача, якому відмовлено у задоволенні позову, тому позивач на має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 11.03.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова