Справа № 322/520/17
У Х В А Л А

05 березня 2019 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

при секретарі Вишняк Т.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новомиколаївка заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати заочне рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року, у цивільні справі за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилався на те, що вищевказане рішення суду було ухвалено у його відсутність, оскільки на день розгляду справи він проживав в іншій місцевості, а саме по АДРЕСА_1 що підтверджується наявними в матеріалах справи конвертами, які були повернуті до суду у зв'язку з не проживанням адресата за адресою, вказаною в листі.

Про наявність рішення суду він довідався випадково, коли звернувся до державного виконавця Вільнянського ВДВС ГТУЮ Запорізької області про надання інформації, щодо наявності у нього заборгованості за виконавчими листами. Тоді він довідався, що, окрім виконавчих листів у Вільнянській виконавчій службі, щодо стягнення з нього аліментів, наявне виконавче провадження у Новомиколаївській виконавчій службі. Після отримання такої інформації він ознайомився із матеріалами судової справи. У зв'язку із його неявкою до суду, через поважні причини, він не міг надати пояснення, які мають істотні обставини по справі.

Задовольняючи позовні вимоги банку, судом не було враховано, що він дійсно отримав від ПАТ "ОТП Банк" кошти, в сумі 29997 гривень 50 копійок. Дані кошти були перераховані йому на карту. Більше ніяких коштів від банку він не отримував. У зв'язку з чим виникає питання, як за одним кредитним зобов'язанням може виникнути два різних за сумою залишки заборгованості за кредитом, та яким пунктом договору та нормою, чинного на момент розгляду справи закону, передбачалося подвійне стягнення відсотків.

При подвійному стягненні залишку заборгованості та відсотків за користування кредитом суд послався на 2 розділ укладеного між ним та позивачем кредитного договору. Разом з тим, даний розділ регулює різні питання з виниклих кредитних правовідносин та складається з 28 пунктів. То ж який саме пункт договору ним було порушено. В наданому банком розрахунком заборгованості зазначено: у стовпчику "загальна сума заборгованості за кредитним договором" - "+75", а в стовпчику, де повинна бути зазначена інформація щодо "кількості прострочених днів" - "+10". При цьому, що мав банк на увазі надаючи таку інформацію - не відомо.

За положенням ч. 5 ст. 11, ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і не є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Таким чином, вважає, що позивач нарахував комісію, а суд вирішив її стягнути неправомірно.

Позивачем також не було надано суду доказів переходу права вимоги за договором про надання даного споживчого кредиту то ТОВ "ОТП Факторинг Україна", а саме до позовної заяви не додано додатку № 1 до договору, в якому наведений реєстр боржників.

Таким чином вважає, що позивачем не було доведено належним чином, а судом при розгляді справи, помилково була встановлена наявність права вимоги у ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за даним кредитним договором.

Також зазначає, що при первісному розгляді справи судом також не було досліджено, що згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), в даному випадку договір факторингу. А приписи ч. 3 ст. 512 ЦК України вказують, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це передбачено законом або договором.

Виходячи з договору про надання кредиту (розділ 1), він не передбачає перехід права вимоги від кредитора (клієнта) до фактора. Тобто даний факт ще раз підтверджує про відсутність у позивача права вимоги стягнення з нього за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ "ОТП Банк".

При розгляді даної справи не було досліджено чи направлялися на його поштову адресу від позивача вимоги про погашення заборгованості. Разом з тим, при ознайомленні з матеріалами по даній справі, він побачив, що банк, на підтвердження направлення йому вимоги, надав лише опис документів, однак жодного допустимого доказу, який би підтверджував факт направлення та отримання чи неотримання на його адресу відповідної вимоги немає.

Відповідно до п. 2.20 Договору, у випадках невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань держателем своїх зобов'язань перед банком за угодою понад 30 календарних днів банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати Угоду, та вимагати від боржника повного виконання своїх обов'язків, шляхом письмового повідомлення. Однак банком ніяких письмових повідомлень на його адресу не направлялося, хоча про порушення зобов'язання йому було відомо, оскільки 22 грудня 2014 року банком був укладений договір факторингу.

Таким чином вважає, що стягнення судом заборгованості є передчасним, оскільки позивачем не дотримано умов договору щодо направлення вимоги про погашення заборгованості.

Позивач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надав до суду заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення, в якому вказував наступне.

Згідно копії паспорту відповідача ОСОБА_2,, яка була ним надана під час оформлення кредитного договору, та анкети - заяви на отримання кредиту, адресою реєстрації заявника є вул. Садова, 28 в с. Новоіванківка Новомиколаївського району Запорізької області. Відповідач про зміну місця свого проживання позивача не повідомляв, хоча умовами кредитного договору він був зобов'язаний протягом 15 робочих днів повідомити кредитора про зміни паспортних даних, поштової адреси тощо. Таким чином вважає, що суд, під час ухвалення рішення, належним чином розглянув та обґрунтовано дослідив матеріали та обставини справи.

Виходячи з вищевказаного, заявник належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, а до заяви про перегляд заочного рішення не подано доказів, а також відсутні посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, які могли б вплинути на зміст заочного рішення.

На підставі вищевказаного позивач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" просив заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заяву про перегляд заочного рішення підтримала з підстав, викладених у ній.

Представник позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві позивач просить заяву розглянути у відсутність його представника, у зв'язку з чим суд розглянув заяву у відсутність представника позивача.

Вислухавши пояснення представника відповідача, а також вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви і скасування заочного рішення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вказане не відповідає дійсності у зв'язку з наступним.

Статтею 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається із матеріалів справи зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача ОСОБА_2, з 16 травня 2017 року, є вул. Садова, 28 в с. Новоіванківка Новомиколаївського району Запорізької області (а.с. 37).

30 травня 2017 року на вищевказану адресу відповідача було направлено судову повістку разом із копією позовної заяви з додатками.

08 червня 2017 року до суду повернувся конверт із відміткою від 01 червня 2017 року про відсутність адресата за вказаною адресою.

Таким чином відповідач ОСОБА_2 вважається таким, що 01 червня 2017 року був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Будь-яких причин, які б перешкоджали відповідачу ОСОБА_2 з'явитися до суду, а також подати відзив на позовну заяву, в заяві про перегляд заочного рішення не вказано.

Таким чином відповідачем ОСОБА_2 факт його неявки в судове засідання та не повідомлення про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву з поважних причин, не доведено.

Крім того, відповідачем не було надано доказів, які б впливали на правильність прийняття зазначеного заочного рішення суду.

Зазначені відповідачем підстави для скасування заочного рішення не впливають на суть рішення та не є такими, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заява зводиться до незгоди відповідача із винесеним судовим рішенням, що являється підставою для оскарження рішення в апеляційному порядку, а не його перегляду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року, відсутні.

Керуючись ст. 259, 260, 287 - 289, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 11 березня 2019 року.

Суддя А.Б.Шиш