2-о/243/1219/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гусинського М.О.,

при секретарі Мірошниченко В.В.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Слов`янську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

05.08.2019 року ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилась на території Грузинської РСР та мешкала там до квітня 1991 року, після чого переїхала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на постійне місце проживання до України, де мешкала у АДРЕСА_1 , без реєстрації. У вересні 2005 року вона переїхала на постійне місце проживання до м. Слов`янська. З вересня 2005 року по липень 2017 року вона проживала без реєстрації по місту реєстрації своєї матері ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , а потім з липня 2017 року стала проживати також без реєстрації по місцю реєстрації матері: АДРЕСА_3 , де мешкає по теперішній час. Для отримання паспорта та громадянства України їй потрібно встановити факт постійного проживання на території України. Просить суд, встановити факт її, ОСОБА_1 , постійного проживання на території України в неповнолітньому віці з матір`ю ОСОБА_3 станом на 24.08.1991 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги викладені у заяві підтримала у повному обсязі, наполягали на їх задоволені.

Представник заінтересованої особи ГУ ДМС України в Донецькій області Пуш О.І. у судовому засіданні заявлені вимоги ОСОБА_1 не визнала, зазначила, що є документальне підтвердження факту постійного проживання заявника на території України лише з вересня 2005 року.

29.08.2019р. представником ГУ ДМС України в Донецькій області були надані письмові пояснення з яких слідує, що жоден з наданих заявником письмових доказів не підтверджує факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року. Стосовно свідків, які можуть підтвердити факт проживання заявника на території України станом на 24.08.1991р., зазначають, що свідчення осіб мають юридичну силу виключно, якщо вони будуть опитані в якості свідків при розгляді справи судом, за обов`язковою умовою, що вони документально підтвердять своє проживання на території України на розглядає мий період та знайомство із заявником. Просили суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (а.с.22-23).

Суд, заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02 червня 1982 року, виданого виконавчим комітетом Цителі-Цкарайської селищної ради народних депутатів, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та її матір`ю записана ОСОБА_3 (а.с.12).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2007 року за заявою ОСОБА_3 , за участю зацікавленої особи Слов`янського відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб про встановлення факту безперервного проживання на Україні, вимоги заявника було задоволено та встановлено факт її безперервного проживання на Україні з 01 квітня 1991 року по дійсний час (а.с.6).

Відповідно до листа консула Грузії в Україні за №60/1538 від 18.01.2016 р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є громадянкою Грузії (а.с.13).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2018 року за заявою ОСОБА_3 , за участю заінтересованої особи ГУ ДМС України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання на території України, вимоги заявника були задоволені повністю та встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , уродженки м. Гурджаані, Гурджаанського району, Грузинської РСР, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 на території України з 01 квітня 1991 року по теперішній час (а.с.8-11).

З акту від 02.07.2019 року, який складено керівником комітету мікрорайону «Ж/Д №2», за участю сусідів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , слідує, що ОСОБА_1 дійсно проживала без реєстрації по місцю реєстрації своєї матері ОСОБА_3 з вересня 2005р. по липень 2017р. за адресою: АДРЕСА_2 , а потім з липня 2017р. стала також проживати без реєстрації по місцю реєстрації своєї матері ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , де і проживає по теперішній час (а.с.14).

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорта та громадянства України.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено та документально підтверджено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 на території Грузинської РСР та станом на 1991 рік була неповнолітньою.

ОСОБА_3 , яка є матір`ю заявниці, в суді підтвердила факт свого постійного проживання на території України з 01.04.1991 року по теперішній час.

Крім того, в рішенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2018 року міститься інформація про те, що представнику ГУ ДМС України в Донецькій області було відомо про те, що мати заявниці ОСОБА_3 проживала в Одеській області у м. Березовськ з 1988 року (а.с.8-11).

Заявниці ОСОБА_1 у 1988 році виповнилось 6 років. Інформації про те, що ОСОБА_1 з 1988р. по 2001р. не мешкала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , а з іншою особою у суду відсутня. ОСОБА_1 на теперішній час не є громадянкою Грузії.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що заявником ОСОБА_1 було доведено факт її постійного проживання на території України в неповнолітньому віці з матір`ю ОСОБА_3 станом на 24 серпня 1991 року. Оскільки, встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, та надасть їй можливість підтвердити належність до громадянства України, а іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, з метою захисту прав і свобод заявника, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 13, 18, 81, 259, 263-265, 268, 293-294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Вимоги ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити у повному обсягу.

Встановити факт постійного проживання на території України в неповнолітньому віці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки поселення Лєніновка, Цителі Укарайського району, Грузинської РСР з матір`ю ОСОБА_3 станом на 24.08.1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2019 року.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду М. О. Гусинський