Провадження №22-ц/812/262/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

7 березня 2019 року м. Миколаїв

справа № 473/3788/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Базовкіної Т.М., Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 26 листопада 2018 року під головуванням судді Лузан Л.В. у приміщенні цього суду, повний текст якого складений 3 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2

Оскільки вказане спадкове майно не пройшло державної реєстрації, вона звернулася до КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», де замовила технічний паспорт на будинок, після чого звернулася до приватного нотаріуса Кучерової Г.А. для внесення відомостей про нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 На підставі відповідного рішення нотаріуса право власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 було зареєстровано, про що 19 грудня 2017 року було видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вказала ОСОБА_1, звернувшись до Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2

Обґрунтовуючи відмову, нотаріус посилалась на те, що спадкоємицею не було подано передбаченого ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документу, що підтверджує набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок.

На думку позивача, такі дії державного нотаріуса є протиправними, оскільки наданий до державної нотаріальної контори Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 грудня 2017 року про реєстрацію права власності відповідає вимогам законодавства та є чинним.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила скасувати постанову державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. від 26 березня 2018 року стосовно відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2018 року відповідача - державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. - було замінено не належного відповідача - Другу Вознесенську державну нотаріальну контору Миколаївської області.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити. Апелянт посилалась на необґрунтованість і незаконність рішення, оскільки судом не було враховано, що приватним нотаріусом Кучеровою Г.А. відповідно до п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 шляхом внесення до Державного реєстру прав відповідних відомостей із зазначенням даних про смерть спадкодавця. За такого, суд не звернув уваги, що відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії нотаріус, всупереч вимог п. 1 ч. 1 ст. 2, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», неправомірно поставив під сумнів відомості Державного реєстру прав.

У відзиві на апеляційну скаргу Друга Вознесенська державна нотаріальна контора Миколаївської області посилається на те, що рішення районного суду є законним, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Андрухов М.І. - підтримав вимоги і доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача - нотаріус Онищенко Л.В. - просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачки - ОСОБА_4 (а.с. 89).

Як вбачається із матеріалів заведеної у Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області спадкової справи № 391/2008, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_7, де зазначали, що до складу спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2 (а.с. 87).

23 березня 2013 року спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, яким погодили, що ОСОБА_1 перейде право власності на земельну ділянку, площею 0,0567 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_2, а ОСОБА_7 - право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1, на підставі чого в цей же день їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно (а.с. 112-113, 121зв., 123).

Постановою державного нотаріуса Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. від 26 березня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 Підставою такої відмови нотаріусом було зазначено, що спадкоємицею не було подано передбаченого ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документу, що підтверджує набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусом правомірно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки державна реєстрація права власності спадкодавця ОСОБА_8 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 була проведена з порушенням Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому нотаріус обґрунтовано вважав, що така інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не підтверджує набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок.

Проте, з таким висновком колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням загальних зборів колгоспу «Прогрес» Вознесенської райради від 26.02.1974р. ОСОБА_8 була виділена земельна ділянка під будівнцтво будинку площею 0,06га, а рішенням № 236 від 09.07.1974р. Виконавчого комітету Вознесенської райради ОСОБА_8 було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та вирішено видати Свідоцтво на забудову садиби на земельній ділянці 0,06 га по пров. Ногіна, 66 (а.с. 137-139). Відповідно до Акту від 18.07.1974р. Вознесенської групи техбюро вищевказана земельна ділянка була відведена в натурі (а.с. 140).

На підставі рішення Вознесенської міської ради від 26.09.1997р. № 141 8 квітня 2008 року ОСОБА_8 було видано державний акт на земельну ділянку, площею 0,0567 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_2 (а.с. 23).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 виготовленого КП "Вознесенське МБТІ" 25.07.2017 року на ім'я ОСОБА_4, рік побудови житлового будинку вказаний - 1975 (а.с. 9-14).

Відповідно до довідки КП "Вознесенське МБТІ" від 27.07.2017 року згідно рішення виконкому Вознесенської міської ради № 102 від 24.05.1994р. земельній ділянці та житловому будинку, які розташовані по вул. Ногіна, 54 присвоєна адреса вул. Західна, 54. Право власності станом на 31.12.2012 року на житловий будинок за даною адресою не зареєстровано (а.с. 15).

На підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерової Г.А. від 19 грудня 2017 року номер 38809194 за померлою ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть від 22.04.2008р. сірія та номер: НОМЕР_1) зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.8).

Зі змісту оскаржуваної постанови нотаріуса Онищенко Л.В. вбачається, що для вчинення нотаріальної дії ОСОБА_1 були надані: технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2 довідка КП "Вознесенське МБТІ" від 27.07.2017 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищевказаний будинок за спадкодавцем ОСОБА_4

Відповідно до підпунктів 4.15., 4.18. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

Пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку (в редакції на час винесення оскаржуваної постанови нотаріуса) передбачено, що у разі коли державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у нотаріуса Онищенко Л.В. інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за спадкодавцем ОСОБА_4, вимога нотаріуса про надання спадкоємцем ОСОБА_1 іншого правовстановлюючого документа спадкодавця на зазначене нерухоме майно - є безпідставною.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ч. 5 ст. 12 цього Закону відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, не можна погодитись із доводами відповідача щодо правильності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із сумнівами у правомірності державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за спадкодавцем ОСОБА_4, з огляду на те, що така реєстрація є не скасованою.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про правомірність відмови нотаріуса Онищенко Л.В. у вчиненні нотаріальної дії є помилковим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуваною постановою нотаріус Онищенко Л.В. безпідставно порушила покладений не неї обов'язок у вчиненні нотаріальної дії.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови державного нотаріуса Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. від 26 березня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Оскільки суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, то рішення відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За такого, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню відшкодування сплаченого судового збору за позовну заяву та апеляційну скаргу в загальному розмірі 1762грн. (704грн. 80коп. + 1057грн. 20 коп.).

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову державного нотаріуса Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Лілії Валеріївни від 26 березня 2018 року про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2

Стягнути з Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1762грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Т.М. Базовкіна

О.О. Данилова

_____________________________________________

Повний тест постанови складений 12 березня 2019 року