РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю: заявниці - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - в с т а н о в и в: Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2Є звернулися до Рівненського міського суду з заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. Свої вимоги обґрунтовують тим, що між ними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.12.2013 року було зареєстровано шлюб Відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис № 1893. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу. Майнові спори між ними відсутні. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 28.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції , актовий запис № 1893, розірвати. Заявниця ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала повністю та просила заяву задовольнити. Не заперечила проти розгляду справи у відсутність заявника ОСОБА_2 ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судового засідання , в суд не зявився, заяв про відмову або залишення заяви без розгляду до суду не звертався. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність заявників. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності суд прийшов до висновку , що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2013 року відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис № 1893. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 587, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції . Судом встановлено, що подружні стосунки припинені більше одного року тому та не відновлювалися. Сторони проживають окремо більше року , спільне господарство не ведуть . Між сторонами відсутні взаємні почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Примирення не можливе оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. Заявою ОСОБА_2, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_4, та зареєстрована в реєстрі за № 450, підтверджується, що заявник ОСОБА_2 не заперечив проти того, щоб після розірвання шлюбу, малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав разом з матірю ОСОБА_1. Таким чином, спору щодо місця проживання дитини між заявниками немає. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 СК України такий шлюб розривається судом. Враховуючи обставини наведені вище, з врахуванням того, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та розірвання шлюбу, з залишенням дитини проживати з матір"ю. На підставі вищевикладеного , керуючись ст. ст. 110, 109,112, 114,160 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,81, 264-268, 273, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 28.12.2013 р. відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис № 1893, розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матірю ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заявник: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Заявник: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Повне рішення виготовлене - 12.03.2019 року.

Суддя: О.В.Панас