РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10639/18

Провадження № 2/643/923/19

26.02.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Постульга О.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшукування шкоди, завданої внаслідок ДТП , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшукування шкоди, завданої внаслідок ДТП та просить стягнути з відповдіача суму матеріальних збитків, яка складає 68299,30 гривен, витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 1015,20 гривен, моральну шкоду в розмірі 3000 гривен та судові витрати в розмірі 2466 гривен.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазанчив,що ОСОБА_2 10.09.2017 року о 14 год. 10 хв. керувала транспортним засобом марки «SUZUKI GRAND VITARA», номерний знак НОМЕР_1, на

перехресті вул.Якіра та вул. Моісеївська у м. Харкові, відповідно до дорожньої обстановки не вірно вибрала безпечну швидкість руху, скоїла зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21102», номерний знак НОМЕР_2, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальну шкоду, чим порушила п. 12.1, та п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Московського районного суду від 26.04.2018 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, у звязку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.06.2018 року № 230 вартість матеріального збитку , завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ 21102»,2001 рюку випуску , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № ХТА2779 станом на дату ДТП 10.09.2017 року дорівнює його ринковій вартості та складає 68299,30 гривен. Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок пошкодження автомобіля йому було завдано моральної шкоди, яка полягає: у душевних, моральних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв'язку зі знищенням та пошкодженням його майна; в порушенні цивільних прав, нормального ритму життя через неможливість повноцінно користуватися своїм автомобілем, організацією проведення ремонтних робіт. Моральну шкоду оцінює у розмірі 3000 гривен, також позивач поніс витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 1015,20 гривен та судові витрати в розмірі 2466 гривен.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав позовні вимоги необгрунтованими та таким ,що не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 10.09.2017 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «SUZUKI GRAND VITARA», номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул.Якіра та вул. Моісеївська у м. Харкові, відповідно до дорожньої обстановки не вірно вибрала безпечну швидкість руху, скоїла зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21102», номерний знак НОМЕР_2, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальну шкоду, чим порушила п. 12.1, та п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Московського районного суду від 26.04.2018 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, у звязку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, сам факт ДТП 10.09.2017 року підтверджуються постановою від 26.04.2018 року, яка набрала законної сили та є обов'язковою для суду.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.06.2018 року № 230 вартість матеріального збитку , завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ 21102»,2001 рюку випуску , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № ХТА2779 станом на дату ДТП 10.09.2017 року дорівнює його ринковій вартості та складає 68299,30 гривен.

. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 6 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожньогорухувідповідачем, вина якого встановлена судом, а саме: експертними висновками, якими встановлена ринкова вартість автомобіля на момент ДТП і суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

Також, відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.п. 5 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

В обґрунтування своїх вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що моральна шкода, завдана винними діяннями відповідача, полягає в порушені його звичайного укладу життя протягом тривалого часу, в звязку з дорожньо-транспортною пригодою та пошкодженням його автомобіля відбулися вимушені зміни у його житті, він мав докладати додаткових зусиль для організації свого життя, жодних заходів щодо добровільного відшкодування спричиненого збитку Відповідач не здійснив, а зазначені обставини та події призвели до погіршення його нормальних життєвих стосунків та звязків, погіршенню стосунків в сімї позивача.

Зазначені позивачем доводи можуть бути прийняті судом, оскільки транспортний засіб відповідно до наданих доказів належить позивачу особисто, вина відповідача у пошкодженні автомобіля позивача доведена .

Таким чином, позов ОСОБА_3 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, зокрема, на відповідача - у разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем доведено судові витрати зі сплати судового збору, а також судові витрати з оплати автотоварознавчої експертизи, квитанції про оплату яких містяться у матеріалах справи, у звязку з чим суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача всі документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166,1167,1187,1192 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшукування шкоди, завданої внаслідок ДТП- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 суму матеріальних збитків, яка складає 68299,30 гривен, витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 1015,20 гривен, моральну шкоду в розмірі 3000 гривен та судові витрати в розмірі 2466 гривен.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішенні виготовлено 01.03.2019 року.

Суддя Майстренко О.М.