ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1085/19 Справа № 204/3059/18 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 листопада 2010 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 31 березня 2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 32 334,18 грн, яка складається із: тіла кредиту - 7 003,47 грн; нарахованих відсотків за користування кредитом - 23 314,80 грн; а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 1 515,91 грн.

На підставі вищезазначеного, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21 листопада 2010 року у розмірі 32 334,18 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 21.11.2010 року у розмірі 7 003,47 грн, яка складається з основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту).

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафів, оскільки банком надано до суду належні та допустимі докази, які позивач вважав необхідними та достатніми для підтвердження факту наявності простроченої заборгованості за договором та її розміру, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви останнього (а.с.6), згідно з умовами якого він отримав від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Звертаючись із вищезазначеним позовом до суду, позивач зазначав, що вищевказаний Кредитний договір б/н від 21 листопада 2010 року складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг.

На підставі вказаних Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість, яка станом на 31 березня 2018 року становить 32 334,18 грн та складається з наступного: тіло кредиту - 7 003,47 грн; нараховані відсотки за користування кредитом - 23 314,80 грн; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1 515,91 грн.

У даній справі Умови та правила надання банківських послуг, якими передбачені проценти за користування кредитом та встановлена відповідальність позичальника у разі невиконання/неналежного виконання своїх зобов'язань, не містять підпису відповідача. При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи Договір, а також те, що Умови містили такі штрафні санкції в момент підписання Договору Позичальником, або в подальшому такі Умови не змінювались.

Анкета-заява від 21 листопада 2010 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг домовленості сторін щодо процентів та штрафних санкцій немає.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст. 207, 526, 527, 1054 ЦК України, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що надані позивачем до позову Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 21 листопада 2010 року, та про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про укладення між сторонами кредитного договору в порядку ст.634 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду у суді першої інстанції, отримали правову оцінку та додаткового правового аналізу не потребують.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі на те, що відповідач додав до позовної заяви саме ті Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи, з якими було ознайомлено відповідача, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що затверджені наказом 06 березня 2010 року № СП-2010-255, а загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила надавались відповідачу, що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач підписуючи анкету-заяву, оскільки не надано позивачем підписані Умови та Правила.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, відповідно до якого суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що відповідач не надав до суду інших Умов та правил надання банківських послуг або ж тарифів, з якими його було ознайомлено, не надав доказів на спростування дійсності Умов та Правил надання банківських послуг або ж тарифів, які долучені до позовної заяви, не заперечував факт підписання заяви позичальника та отримання кредитної картки, її активного використання, не заслуговують на увагу суду, як такі, що є безпідставними та необґрунтованими належним чином у розумінні вимог ст.81 ЦПК України, за змістом яких, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Більш того, такі доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки не можуть бути належним підтвердженням обізнаності відповідача з конкретними «Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», на які посилається позивач як на умови кредитного договору від 21 листопада 2010 року, факту згоди відповідача на них.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Судові витрати, понесені позивачем в зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова