Справа № 204/5083/19
Провадження № 4-с/204/26/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», Відділ примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на дії державного виконавця у рамках виконавчого провадження № 53222556, -

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , зацікавлені особи АТ «Укрсиббанк», Відділ примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення державного виконавця, в якій просить суд поновити строк на звернення до суду з скаргою, визнати неправомірними дії державного виконавця в рамках ВП № 53222556 щодо винесення постанов від 21.12.2018 року про опис та арешт майна боржника, від 04.04.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 для участі у виконавчому провадженні та зобов`язати скасувати зазначені постанови, визнати неправомірним не направлення та ненадання боржнику зазначених постанов, та дії щодо визначення вартості майна боржника. В обґрунтування скарги зазначав, 16.07.2019 року, від свого представника ОСОБА_3 заявнику стало відомо про існування у відношенні нього виконавчого провадження № 53222556 відкритого 03.01.2017 року ВПВР УДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області щодо виконання виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі 204/6827/13 від 01.10.2014 року. В матеріалах виконавчого провадження, в тому числі, містяться постанова від 21.12.2018 року про опис та арешт майна боржника, постанова від 04.04.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності (СОД) ОСОБА_2 для участі у виконавчому провадженні та висновки СОД про вартість майна від 12.04.2019 року, на підставі якої, державний виконавець склад заявку на від 15.05.2019 року № 021-33/6688 на реалізацію арештованого майна. Заявник зазначає, що постанова від 21.12.2018 року про опис та арешт майна боржника не відповідає п.п.2 абз.3 ч.5 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки відсутня інформація про матеріал стін будівлі, внутрішній огляд майна не проводився, що прямо впливає на його оціночну вартість, матеріали ВП не містять доказів виїзду СОД на місце розташування майна, у постанові про опис та арешт майна, СОД ОСОБА_2 не зазначений, відтак на момент оцінки майна було порушено ст.3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п.п.3, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Окрім того, всупереч ст.11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» в матеріалах ВП відсутній договір на проведення оціночних робіт. Сукупність зазначених обставин вказує на незаконність дій державного виконавця, у зв`язку з чим, заявник був вимушений звернутися до суду.

У судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, але від скаржника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник Відділ примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. До судового засідання, 20.08.2019 року представником особи, чиї дії оскаржуються, було надано відзив на скаргу з копіями матеріалів виконавчого провадження, в якому представник заперечує проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, звертав увагу суду на дотримання державним виконавцем вимог закону під час здійснення виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги скаржника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

У судовому засіданні встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває на виконанні виконавчий провадження ВП 53222556, з примусового виконання виконавчого листа № 204/6827/13/14 від 01.10.2014 року, що видав Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованості за кредитним договором №0 (нині 1) від 18 вересня 2008 року, станом на 11 вересня 2013 року, в розмірі 316 091,62 доларів США та 136 489,71 грн. пені. Як вбачається з відміток на виконавчому листі, виконавчий лист надійшов на виконання вже в черговий раз, (повернення виконавчого документа відбувалося - 11.09.2015, 21.06.2016, 04.10.2016) відповідно до вимог п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також вбачається, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, за яким було стягнуто заборгованість на підставі рішення суду, між ОСОБА_1 та AT «УкрСиббанк» 18 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки №0/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №13966, відповідно до умов якого в іпотеку AT «УкрСиббанк» було передано нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 (другий «в»). Вказане нерухоме майно належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2007 року.

Відповідно до п.1.1. договору іпотеки предметом іпотеки за цим договором виступає домоволодіння, що знаходиться в Дніпропетровській АДРЕСА_1 другий « АДРЕСА_2 »), та є власністю іпотекодавця ( ОСОБА_1 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 31 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козиною A.B. за реєстровим №1585. Предмет іпотеки складається з: 1-А будинок побуту. Загальна площа 623,3 кв.м, площа земельної ділянки 1830 кв.м.

Виконавчий лист було звернуто до виконання та 3 січня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначену постанову держвиконавцем надіслано боржнику поштовим відправленням, яке повернулося за закінченням терміну зберігання.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 ознайомився з матеріалами ВП 01.06.2017 року, про що свідчить відповідна розписка у заяві про ознайомлення з матеріалами справи. Боржник ніяких заходів щодо усунення порушень за кредитним договором не здійснив, заборгованість не погасив, а ні у самостійному, а ні у примусовому порядку. Відділом примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснювались численні дії, направлені на належне виконання судового рішення. Відповідно до отриманих виконавцем відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нежитлову будівлю що є предметом іпотеки, було зареєстроване за державою в особі Міністерства аграрної політики України, в господарському віданні державного підприємства Навчально-дослідного господарства «Самарський», та згодом відчужене ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу 31.07.2007 року.

Як встановлено судом, в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебувала справа № 2-4052/11 за позовом Прокурора Дніпропетровського району в інтересах держави в особі Міністерства Аграрної політики України до Державного підприємства «Навчально-дослідне господарство «Самарський» та ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі недійсним.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2011 року договір купівлі-продажу від 31 липня 2007 року було визнано недійсним (на підставі якого проведені реєстраційні дії щодо скасуванням права власності за громадянином ОСОБА_1 ). Апеляційну скаргу AT «УкрСиббанк» на вищевказане рішення було відхилено Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11 липня 2012 року Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2011 року було скасовано, справу повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2011 року, що набрало законної сили 18.06.2013 року у задоволенні позову Прокурора Дніпропетровського району в інтересах держави в особі Міністерства Аграрної політики України до Державного підприємства «Навчально - дослідне господарство «Самарський» та ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі недійсним було відмовлено.

Таким чином виконавець не мав змоги звернути стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності саме за боржником, у зв`язку з чим, в порядку ч. 4 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», звернувся до суду з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно, яке ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2018 року було задоволено, звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, «Будинок побуту 1-А», цегла, загальною площею 623,3 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 ) на земельній ділянці 1830 кв.м, що виступає предметом іпотеки за договором іпотеки №0/1 від 18.09.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського MHO Бондар І.М., переданого в забезпечення кредитного договору споживчого кредиту №0 ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , що належить останньому на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі посвідченого 31 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною A.B. за реєстровим №1585, незареєстрованого за останнім згідно чинного законодавства (в Державному реєстрі прав власності, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) та зареєстрованому в реєстрі прав власності за державою в особі Міністерства аграрної політики України, в господарському віданні державного підприємства Навчально-дослідного господарства «Самарський».

Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем звернено стягнення на майно боржника, а саме: на нежитлову будівлю, «Будинок побуту 1-А», цегла, загальною площею 623,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 «в») на земельній ділянці 1830 кв.м.

21 грудня 2018 року складена постанова про опис та арешт майна боржника. Копії зазначеної постанови направлені боржнику та його представнику, поштові конверти повернуті державному виконавцю за закінченням терміну зберігання.

Суд, також вважає необґрунтованими посилання скаржника на відсутність в постанові про опис й арешт майна боржника від 21.12.2018 року інформації про матеріали стін, оскільки, в зазначеній постанови зазначено, що матеріал - «Цегла».

04 квітня 2019 року державним виконавцем, з метою визначення вартості майна, винесена відповідна Постанова, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_2 для оцінки майна. Також зазначену постанову державним виконавцем надіслано боржнику поштовим відправленням, яке 13.04.2019 отримане представником за довіреністю. Згідно звіту про оцінку майна №1104.1/19 від 12.04.2019 року, який надійшов до Відділу 18.04.2019, вартість нежилого приміщення, становить 1 090 000 грн. без ПДВ. В матеріалах виконавчого провадження, зокрема наявний Договір про надання послуг з проведення оцінки арештованого майна, від 12.03.2019 №ОАМ - 2019, укладеного між ГТУЮ у Дніпропетровській області та ФОП ОСОБА_2 , відповідно до умов якого, СОД проводить оцінку майна з дотриманням вимог законодавства на підставі постанов державного виконавця про залучення СОД для проведення оцінки арештованого майна.

18 квітня 2019 року державний виконавець, повідомив сторони виконавчого провадження про результати визначення вартості (оцінки) майна, про що на адресу останніх направлено відповідного листа з зазначенням вартості арештованого майна та роз`ясненням того, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення, але оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до інформації викладеної на веб-сайті Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» вказане повідомлення про вартість майна були направлені боржнику та його представнику, яке повернулося, за закінченням терміну зберігання.

Вищезазначене арештоване майно 15.05.2019 року передано державним виконавцем на реалізацію, про що на адресу ДФ ДП «СЕТАМ» направлено відповідну заявку на реалізацію арештованого майна № 021-33/6688, шляхом проведення електронних торгів. Зазначені торги не відбулись, в зв`язку з відсутністю заявок покупців.

Державним виконавцем до судового засідання, 25.11.2019 року було надано суду доповнення до відзиву та зазначено, що треті, останні торги, також не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників, а тому, з урахуванням письмового повідомлення стягувача від 30.09.2019 року про відсутність наміру залишити за собою не продане майно, у відповідності до ч.7 ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 49 ЗУ «Про іпотеку», державним виконавцем згідно вимог ч.3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», 02.10.2019 року винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, виконавче провадження завершено.

Тобто, під час розгляду скарги, склалася ситуація у якій оскаржуються дії та постанови державного виконавця з примусового виконання рішення у вже завершеному виконавчому провадженні № 53222556 та при вже скасованих заходах примусового виконання. Враховуючи баланс інтересів сторін та беручи до уваги ті обставини, що постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу, факт зняття арешту з майна ОСОБА_1 та тих обставин, що завершення виконавчих дій жодним чином не порушує прав боржника, оскільки виконавчий документ на даний час не перебуває на виконанні у відділі ДВС, суд приходить до висновку, про відсутність спору між сторонами виконавчого провадження, що відповідно до ст. 451 ЦПК України, має наслідком постановлення ухвали про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 452 ЦПК України визначений порядок розподілу судових витрат за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність виконавців. Так, згідно вимог ст. 452 ЦПК України визначено, що Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні скарги, судові витрати пов`язані з розглядом скарги покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 141, 259, 263-265, 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), зацікавлені особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12), Відділ примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 56) на дії державного виконавця у рамках виконавчого провадження № 53222556 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Т.О. Дубіжанська