Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 390/426/17

провадження № 61-18676св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, Перший відділ Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року у складі колегії суддів: Пастощука М. М., Купельського А. В., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 28 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримала у борг 3 507 євро на строк до 28 жовтня 2007 року.

З метою забезпечення виконання умов договору позики, 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку передано житловий будинок АДРЕСА_1

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 507 євро та судові витрати.

Постановою державного виконавця Першого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 18 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження № 46561504 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 28 січня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 507 євро, судових витрат - 350 грн 00 коп., витрат інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн 00 коп. та на оголошення в друкованому засобі масової інформації у розмірі 180 грн 15 коп.

Оскільки державний виконавець не вживає всіх необхідних заходів для виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2011 року, ОСОБА_1, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати незаконною бездіяльність Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та зобов'язати відділ звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення боргу у розмірі 3 507 євро, судових витрат - 350 грн 00 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн 00 коп. та на оголошення у друкованому засобі масової інформації, витребувати для огляду у судовому засіданні виконавче провадження № 46561504.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у позові.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що постановою державного виконавця Першого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 25 грудня 2015 року виконавчий лист, виданий 28 січня 2015 року Хмельницьким міським судом Хмельницької області на підставі рішення цього суду від 03 лютого 2011 року, повернуто стягувачу відповідно до статті 47 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», у зв'язку із чим суд дійшов висновку про відсутність у державного виконавця підстав для вчинення будь-яких виконавчих дій після повернення виконавчого листа стягувачу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_3, задоволено.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Зобов'язано державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області здійснити примусове виконання виконавчого листа, виданого 28 січня 2015 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2011 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у зв'язку із незастосуванням до спірних правовідносин частини восьмої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що відсутність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або договору про задоволення вимог іпотекодержателя позбавляє державного виконавця можливості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються визнання незаконною бездіяльності державної виконавчої служби та зобов'язання її звернути стягнення на майно ОСОБА_2 Разом з цим постановою державного виконавця Першого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 22 грудня 2015 року виконавчий лист, виданий 28 січня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, повернуто стягувачу відповідно до статті 47 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», а тому державний виконавець позбавлений можливості вчиняти будь-які процесуальні дії, у тому числі звертати стягнення на предмет іпотеки. Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, апеляційний суд не звернув увагу на те, що одночасне стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки є неможливим. Згідно з умовами договору іпотеки на іпотекодержателя покладається обов'язок направити іпотекодавцю повідомлення, оформлене відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку». Оскільки такі дії іпотекодержателем вчинені не були, то підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки також відсутні. З метою погашення заборгованості боржник перерахувала на рахунок Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області половину суми заборгованості, однак суд апеляційної інстанції ці обставини не врахував.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У вересні 2017 року ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_3, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, у якому зазначала про те, що виконавчий лист, виданий 28 січня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 507 євро, судових витрат - 350 грн 00 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 120 грн 00 коп. та на оголошення в друкованому засобі масової інформації - 180 грн 15 коп., знаходиться на виконанні у Першому міському відділі Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції і виконавче провадження триває. Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Знаходження виконавчого листа, виданого 28 січня 2015 року Хмельницьким міськрайониим судом Хмельницької області, на примусовому виконанні у Першому міському відділі Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції протягом чотирьох років вказує на бездіяльність відділу та затягування виконання рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики. ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_3, просила суд касаційної інстанції залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримала у борг 3 507 євро на строк до 28 жовтня 2007 року.

З метою забезпечення виконання позичальником умов договору позики, 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку передано житловий будинок АДРЕСА_1

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2011 року у справі № 2/173/11 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 507 євро та судові витрати.

На виконанні у Першому міському відділі державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 45448641 про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних та фізичних осіб боргу на загальну суму 67 722 грн 80 коп. та 3 570 євро. До складу цієї суми боргу також входить сума за виконавчим листом № 2/173/11, виданим 06 березня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

У серпні 2014 року у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 06 березня 2014 року № 2/173/11 накладено арешт та заборону відчуження на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2

Крім того, постановою державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 18 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження № 46561504 з примусового виконання виконавчого листа № 2/173/11, повторно виданого 28 січня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 507 євро, судових витрат - 350 грн 00 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 120 грн 00 коп. та на оголошення у друкованому засобі масової інформації - 180 грн 15 коп.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2015 року заяву державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про встановлення способу і порядку виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2011 року залишено без задоволення. У своїй ухвалі суд зазначив про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, виконавчим написом нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Зміна способу і порядку виконання рішення суду може мати місце лише у виняткових випадках, що обумовлені об'єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Оскільки задоволення зави державного виконавця про зміну способу виконання судового рішення фактично змінить зміст резолютивної частини рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2011 року, то вона не підлягає задоволенню.

Постановою державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 25 грудня 2015 року виконавчий лист № 2/173/11, виданий 28 січня 2015 року, повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов'язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129, стаття 129-1 Конституції України, пункт 7 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Статтею 383 ЦПК України 2004 року передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виходячи зі змісту частини першої, пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України «Про виконавче провадження»), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини п'ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Отже, повернення виконавчого листа стягувачу не позбавляє останнього права оскаржити такі дії державного виконавця у встановленому чинним законодавством України порядку або повторно пред'явити такий виконавчий лист до виконання і вже потім оскаржувати дії державного виконавця щодо нереалізації предмета іпотеки у межах виконавчого провадження про стягнення кредитної заборгованості.

Апеляційний суд належним чином не з'ясував всі фактичні обставини справи та не звернув увагу на те, що позивач просила зобов'язати Перший відділ Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області вчинити дії саме у межах виконавчого провадження № 46561504, тобто вже після припинення вчинення будь-яких виконавчих дій і повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження». А тому підстави для вирішення питання про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у межах виконавчого провадження № 46561504 про стягнення кредитної заборгованості відсутні. Саме до такого правильного висновку у своєму рішенні дійшов суд першої інстанції.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції не є законним і обґрунтованим, а тому у порядку статті 413 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року скасувати.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк