Справа № 594/92/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника адвоката ОСОБА_2, до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, в особі представника адвоката ОСОБА_2, звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05 квітня 2011 року помер його дід ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить будинковолодіння № 286 по вул.Польова, що в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим зазначив, що на спадщину після смерті діда претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя такий зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно заповів йому.

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Сапогів по вул.Польова, 286 Борщівського району, як за спадкоємцем за заповітом після смерті діда ОСОБА_4.

В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача адвокат ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в.о. сільського голови ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності. Відзиву щодо позову не подала.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 15 січня 2004 року в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_6 ОСОБА_7, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 147364, виданим 16 січня 2004 року ОСОБА_3 сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_7, її чоловік ОСОБА_4 прийняв спадщину, оскільки проживав разом з нею на день її смерті, а 03 жовтня 2007 року звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на підставі якої до майна померлої було відкрито спадкову справу №811/2004 та цього ж числа видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Крім того, 09 вересня 2008 року звертався до нотаріальної контори із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади після смерті дружини, яке йому було видане того ж числа. Крім того, до складу спадщини яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_7 входила Ѕ частина будинковолодіння № 286 по вул.Польова, що в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області, яку позивач прийняв, однак спадкох прав на себе не оформив. Наведене вбачається з матеріалів спадкової справи №811/2004, відкритої до майна померлої ОСОБА_6 ОСОБА_7.

05 квітня 2011 року в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області помер дід позивача ОСОБА_4, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 112406, виданого 06 квітня 2011 року ОСОБА_3 сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий ОСОБА_4 зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку а також земельний пай розміром 1, 32 га Державний акт на право приватної власності на землю серія ЯД №224394, заповів позивачу ОСОБА_1.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 09 березня 2010 року, посвідченого секретарем Сапогівської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 38.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого входить будинковолодіння в с.Сапогів по вул.Польова, 286 Борщівського району та яку позивач прийняв, оскільки проживав разом з померлим на день смерті, крім того 15 вересня 2011 року подав до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлого було заведено спадкову справу №553/2011. По даній спадковій справі на імя позивача видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. 18 грудня 2018 року позивач звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння, Ѕ частина якого належала спадкодавцеві особисто, а Ѕ частина померлій його дружині, який прийняв спадщину у встановлений законом строк, але не оформив своїх спадкових прав, однак йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння.

Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори № 1026/02-14 від 18.12.2018 року, матеріалів спадкової справи №811/2004, відкритої до майна померлої ОСОБА_6 ОСОБА_7 та матеріалів спадкової справи №553/2011, відкритої до майна померлого ОСОБА_4.

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №286 по вул.Польова в с.Сапогів Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ОСОБА_7 були його членами, що стверджено довідкою ОСОБА_3 сільської ради №200/02-12 від 22 березня 2018 року, копіями по господарських книг ОСОБА_3 сільської ради за 1991 1995 рр. на імя ОСОБА_4.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ОСОБА_7 на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого по вул.Польова, 286 в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області. Однак, у визначеному законом порядку, померлі за життя не оформили своє право власності на належну їм частину будинковолодіння. Окрім того встановлено, що після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_7 її чоловік ОСОБА_4, який прийняв спадщину, фактично набув право власності на ціле спірне будинковолодіння.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлого, не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори № 1026/02-14 від 18.12.2018 року, матеріалів спадкової справи №811/2004, відкритої до майна померлої ОСОБА_6 ОСОБА_7 та матеріалів спадкової справи №553/2011, відкритої до майна померлого ОСОБА_4.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 04 травня 2018 року інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 286 по вул.Польова в с.Сапогів Борщівського району становить 318714 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі.

На підставі ст.ст.328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, по вул. Польова, 286 в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 05 квітня 2011 року в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: