З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
спр. № 336/7940/18
пр. № 2/336/1169/19
м. Запоріжжя 12 березня 2019 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом: акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом.
В позові вказує, що відповідно до укладеного 08.09.2011 року кредитного договору між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем, останній отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом.
На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору.
Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися.
У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідач викликався до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи.
Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України.
Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору .
Разом із тим, умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).
З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів (фіксована частина, процентна складова) не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за вирахуванням штрафів.
Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Задовольнити частково позов акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: вул.. Грушевського, 1-д, м. Київ; код ЄДРПОУ-14360570) до ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) про стягнення заборгованості.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін