ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9562/19 Справа № 212/4501/19 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/4501/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача Органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І.Б. о 13 годині 29 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року позивач Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи - Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на обліку у службі у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з 21 жовтня 2016 року.

З 19 квітня 2019 року ОСОБА_2 влаштована до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1», в зв`язку з тим, що залишилася без батьківського піклування.

За місцем мешкання відповідачка характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення, як одинока мати.

В зв`язку з тим, що відповідачка належним чином не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного лікування дочки, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, позивач просив суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_2 та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку до повноліття дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на неврахування судом першої інстанції Висновку Органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради від 15.05.2019 року №7/01-29/1850, яким визнано доцільним позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачем викладено всі обставини, які зазначалися в позовній заяві, з посиланням на те, що судом першої інстанції не було надано цим обставинам належної оцінки та висновок суду про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав не відповідає найкращим інтересам дитини - помилковим.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради - Долгову Н.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

З 21.10.2016 року малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в службі у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради, яка опинилась в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виховання.

24.02.2017 року малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була влаштована до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей № 1» Криворізької міської ради, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах.

25.04.2017 року Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради звернувся до Жовтневого районного суду Дніпропетровської області з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 у зв`язку з ухиленням матері від виховання дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду від 05.10.2017 року у задоволенні позовної заяви Органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів було відмовлено.

23.10.2017 року малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була повернута на виховання матері ОСОБА_1 , яка є одинокою матір`ю у відношенні своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 .

22 серпня 2019 року Криворізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, на виконання ухвали суду, було надано інформацію про те, що сім`я гр. ОСОБА_1 мешкає в двокімнатній квартирі, яка облаштована старими занедбаними меблями, побутовою технікою: телевізор, холодильник, пральна машина. В дитячій кімнаті є: письмовий стіл, шафа для дитячих речей, які в наявності за віком та сезоном, ліжко для сну, іграшки та книжки. Матеріально-побутові умови проживання сім`ї не задовільні: в квартирі брудна підлога, павутиння, пил, велика кількість тарганів, неприємний стійкий запах від домашніх тварин, які рідко вигулюються на вулиці. В родині не завжди є достатній запас продуктів та готових страв, в холодильнику зберігаються кістки та залишки їжі для тварин. В ході соціального супроводу матері, гр. ОСОБА_1 , було надано направлення до лікаря-нарколога. За результатами звернення гр. ОСОБА_1 була поставлена на облік та отримала рекомендації щодо лікування в стаціонарних умовах. Гр. ОСОБА_1 не пройшла лікування в стаціонарних умовах. Фахівцем із соціальної роботи були надані гр. ОСОБА_1 адреси та телефони роботодавців для офіційного працевлаштування. Гр. ОСОБА_1 працевлаштувалася без укладення трудового договору. ОСОБА_1 було рекомендовано зробити генеральне прибирання в помешканні, але жінка не виконала рекомендації фахівця. З гр. ОСОБА_1 неодноразово проводилася робота щодо відповідального батьківства, належного утримання та виховання дитини малолітнього віку, ролі сімейного оточення на розвиток та соціалізацію дитини, відповідального ставлення до життя та здоров`я дитини. Фахівцем із соціальної роботи матері рекомендовано систематично відвідувати доньку в КЗ «ЦСПРД №1». Матір, гр. ОСОБА_1 , відвідує та спілкується з донькою в Центрі систематично (а.с. 86-93) .

Згідно характеристики, наданій директором КЗШІ І-ІІІ №4, ОСОБА_2 виховується у неповній родині, мати не працює, родина перебуває на внутрішкільному обліку з вересня 2014 року, та на обліку в КМЦСССДМ з 2012 року, як така, що опинилась в складних життєвих умовах, через схильність матері до вживання спиртних напоїв (а.с. 20).

Згідно матеріалів Покровського відділення поліції у відношенні гр. ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП (інформація від 02.04.2019 року №48.3/2-3694).

ОСОБА_2 є ученицею Криворізької загальноосвітньої школи - інтернату І - II ступенів № 4. Згідно з характеристикою, наданою КЗШІ № 4, ОСОБА_2 перебуває на внутрішкільному обліку через зловживання матір`ю алкоголю. ОСОБА_1 батьківські збори не відвідує, не виконує всіх рекомендацій класного керівника, траплялись випадки приходу ОСОБА_1 до закладу з наявними ознаками вживання алкоголю. Мати не дає можливості обстежити житлово - побутові умови, аргументуючи що її ніколи немає вдома, всі спроби класного керівника провести обстеження завершувалися тільки скаргами сусідів. Біля дверей квартири стоїть неймовірний сморід.

ОСОБА_1 на обліку у Покровському відділі з призначення та перерахунку пенсії не перебуває (а.с.16).

Згідно Акту обстеження умов, складеного спеціалістами служби у справах дітей, 26 березня 2019 року було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та виявлено, що мати не в повній мірі приділяє увагу вихованню та утриманню доньки (а.с. 23).

19.04.2019 року малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштована до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей № 1» Криворізької міської ради, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах.

Згідно висновку Виконкому Покровської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 № 7/01-29/1850 від 13.05.2019 року, Виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем не доведено обставини свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Як вбачається з обставин справи, звернувшись до суду, позивач стверджував про ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України» заява № 10383/09, від 16 липня 2015 року).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення у справі «Ньяоре проти Франції», заява № 39948/16, від 18 грудня 2008 року).

Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (рішення у справі « Скоццарі та Дж`юнта проти Італії», заяви № 39221/98, 41963/98, від 13 липня 2000 року).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України»

від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Як вірно встановлено в суді першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, відповідачка ОСОБА_1 заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18), та протягом перебування останньої в КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей № 1» Криворізької міської ради систематично відвідує її та підтримує спілкування (а.с. 86), що свідчить про прагнення останньої виправити свою поведінку у кращу сторону та надає суду можливість оцінити таку поведінку, як бажання виправитись та належно виховувати свою доньку.

При цьому, суд зауважує й на тому, що малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій виповнилося 10 років на момент подання цього позову до суду та яка має право бути вислуханою при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав у порядку статті 171 СК України, заперечує проти позбавлення її матері ОСОБА_1 батьківських прав, сумує за матір`ю та хоче повернутися додому (а.с. 19) і про ці обставини було достеменно відомо позивачу при зверненні до суду з даним позовом.

З наведеного слідує, що позбавлення відповідачки ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_2 буде суперечити інтересам останньої, призведе до розірвання життєвих зв`язків дитини, яка отримує від матері піклування та вважає його достатнім та належним.

Колегією суддів досліджено всі докази, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, зокрема й характеризуючи матеріали на відповідачку ОСОБА_1 , Акти обстеження місяця проживання останньої та матеріали Покровського відділення поліції щодо складеного у відношенні гр. ОСОБА_1 адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 184 КУпАП, та встановлено, що зібрані у справі докази дійсно підтверджують факт неналежного виконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, однак, даних про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідачки щодо власної доньки, які б надали суду право застосувати до неї такий суровий захід впливу, як позбавлення батьківських прав, матеріали справи не містять.

Згідно ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як роз`яснив Верховний Суд України в Узагальненні «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року, при розгляді справ про позбавлення батьківських прав для встановлення обставин справи суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції та обґрунтувань. Також згідно із ч.4 ст.19 СК обов`язковою є участь у справі органу опіки та піклування.

Слід звернути увагу на те, що згідно з ч.6. ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неврахування Висновку Виконкому Покровської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав № 7/01-29/1850 від 13.05.2019 року щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , недоведеність фактів ухилення відповідачки від виховання дитини та свідомого нехтування нею батьківськими обов`язками.

За приписами статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи спір на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував пояснення сторін у справі, особу відповідача, інтереси малолітньої дитини, а також виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав.

Виходячи з вищевикладеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у даній справі ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для його скасування не вбачається.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Разом з тим, у зв`язку з наявністю даного спору та виявленими судом фактами неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, колегія суддів вважає за необхідне попередити останню про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та роз`яснити, що свідоме нехтування батьківськими обов`язками та незабезпечення належних умов проживання та виховання для малолітньої ОСОБА_2 у подальшому можуть стати підставою для позбавлення її батьківських прав або ж відібрання дитини.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року - залишити без змін.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дочки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: