Cправа № 324/548/17
Провадження № 2/324/5/2019

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2019 Пологівський районний суд
Запорізької області
в складі: головуючого судді Іванченка М.В.
при секретарі Савченко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розділ майна,
в с т а н о в и в:
В провадженні Пологівського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розділ майна.
До Пологівського районного суду Запорізької області надійшла заява позивачів про застосування до відповідача ОСОБА_3 за зловживання процесуальними правами заходів процесуального примусу у вигляді штрафу. В обґрунтування своїх вимог позивачі в клопотанні посилаються на ст.44 ЦПК України, якою визначений перелік дій, які суд може кваліфікувати як зловживання процесуальними правами, і зазначають, що відповідач неодноразово, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, та маючи два представника адвоката, не з`являвся в судові засідання, заявляючи безпідставні клопотання про перенесення таких судових засідань, та не надаючи відповідного підтвердження обставинам, на які посилається відповідач. Так, в матеріалах справи наявна заява відповідача про перенесення судового засідання, що призначене на 24.06.2019, в якій зазначена причина такого перенесення як заміна представника адвоката, без зазначення кого саме, на адвоката Щасливого О.Р. та у зв`язку із перебуванням відповідача у службовому відрядженні, без надання підтверджуючих документів. У день наступного судового засідання, яке було призначене на 11.07.2019 о 10год.00хв., представник відповідача надав клопотання про перенесення судового засідання, тому відповідач заздалегідь знав про те, що він має намір замінити представника, тобто ще 24.06.2019. 11.07.2019 на адресу позивачів надійшов відзив на уточнену позовну заяву, яку було прийнято до розгляду суддею Каретник Ю.М., ухвала від 02.04.2018, згідно якої відповідач та його представник частково визнали позов. Відзив на позов подається у строк, встановлений судом, цей строк поновленню не підлягає. Також у відзиві відповідач посилається на те, що ст.127 ЦПК України передбачено надання заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, та в той же час такої заяви не надає, а ставить питання про поновлення такого строку безпосередньо у відзиві, тоді як ст. ст. 174, 182 ЦПК України передбачено наявність саме письмової заяви. Тому позивачі вважають, що надання відзиву на уточнену позовну заяву тільки в теперішній час, позовні вимоги якої він частково визнав ще під час підготовчого судового засідання 02.04.2018, маючи трьох представників професійних адвокатів, слід розцінювати як зловживання своїми процесуальними правами.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представники позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали клопотання про застосування заходів процесуального примусу до відповідача ОСОБА_3 у вигляді штрафу, просили його задовольнити.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Щасливий О.Р. заперечили проти задоволення клопотання про застосування заходів процесуального примусу до відповідача у вигляді штрафу, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість вимог позивачів та представників позивача.
Суд, дослідивши заяву, вислухавши думку позивача, представників позивача, відповідача та його представника, дійшов до наступного висновку.
Цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.
Права та обов`язки учасників справи регламентовані ст.43 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.
Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.
Згідно зі ст.144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф та попередження.
Відповідно до ч.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.
Системний аналіз ст. ст. 44, 148 ЦПК України дає можливість зробити висновок, що визнання певних процесуальних дій зловживанням процесуальними правами можливе після того, як така процесуальна дія вчиняється і стає предметом судового розгляду після якого суд має право визнати подання скарги, заяви, клопотання зловживанням процесуальними правами та залишати такі без розгляду або ж повернути, застосувати заходи процесуального примусу, зокрема і у вигляді штрафу.
Обставин, які б вказували на те, що дії відповідача були спрямовані на шкоду правосуддю у справі відсутні.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 24.06.2019 було подано до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку зі зміною представника, якому потрібно ознайомлюватися з матеріалами справи, а також сам відповідач не може прибути, оскільки перебуває у відрядженні в іншому місці.
11.07.2019 до суду представником відповідача адвокатом Щасливим О.Р. було подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю його явки через зайнятість в іншому судовому засіданні по іншій справі.
Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.
Таким чином, сторона має право брати участь у судовому процесі через представника, відповідно змінювати його, а також ознайомлюватися з матеріалами справи. Обмеження такого права сторони не передбачено.
Щодо подання відзиву на позовну заяву відповідачем з порушенням встановлення строку, то суд зауважує, що сам по собі факт подання такого відзиву з порушенням строку його подання не може свідчити про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, оскільки зазначений відзив одночасно містить клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на його подання та його поновлення, що відповідно до ст.127 ЦПК України належить до повноважень суду і має бути вирішено в установленому законом порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про відмову в задоволення заяви позивачів.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 44, 148, 260, 261, 353 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу до відповідача ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, запереченням на ухвалу може включатися до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: М.В. Іванченко