Справа № 2-249/11
Провадження № 2-п/185/25/19
У Х В А Л А

13 грудня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Донецька від 15 червня 2011 року по справі № 2-249/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Київського районного суду міста Донецька від 15 червня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4 620 932,90 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» витрати по сплаті державного мита в сумі 1 700,00 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення позову в сумі 120,00 грн.

23 січня 2019 року,відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення посилаючись на те, що він не був повідомлений про дату і час розгляду вищевказаної справи, він не є стороною кредитного договору. Позивачем не дотримано строків позовної давності. Він був позбавлений можливості надати суду пояснення, щодо обставин справи, які не вивчалися в судовому засіданні і мають значення для встановлення фактів.

Ухвалою судді від 25 січня 2019 року прийнято до розгляду вищевказану заяву.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року доручено Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області вирішити питання щодо наявності підстав для відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-249/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за ініціативою суду.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2019 року відновлено втрачене судове провадження у справі № 2-249/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Донгорбанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заочного рішення Київського районного суду м. Донецька від 15 червня 2011 року, ухвали Київського районного суду м. Донецька від 19 березня 2012 року у справі № 6/0523/936/2012.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали заяви відповідача, надані письмові докази, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Донецька від 15 червня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4 620 932,90 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» витрати по сплаті державного мита в сумі 1 700,00 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення позову в сумі 120,00 грн.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Статтею 288 ЦПК України, встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За правилами, встановленими главою 11 ЦПК України для заочного розгляду справ, заочне рішення може бути скасоване лише за наявності в сукупності трьох підстав, визначених у ст. 288 ЦПК, а саме, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року, станом на день постановлення рішення від 15 червня 2011 року) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Також, заявником заявлено клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, в якій заявник зазначає, що він не отримував належно завірену копію заочного рішення від 15.06.2011 року, лише 03.01.2019 року він ознайомився з роздруківкою рішення суду з Єдиного державного реєстру судових рішень по вказаній справі, яка йому була надіслана Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області на його заяву.

Крім того, згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтями 76, 77 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідно зазначити, що справи з Київського районного суду м. Донецька до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не передавались.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне рішення у справі № 2-249/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке було оприлюднене 14.05.2012 року, дата набрання законної сили не зазначена.

Як вбачається із заочного рішення Київського районного суду міста Донецька від 15 червня 2011 року «Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Від них не надійшло повідомлення про причини неявки».

З урахуванням того, що матеріали справи Київського районного суду міста Донецька № 2-249/11 є втраченими, та відновленими лише в частині заочного рішення Київського районного суду м. Донецька від 15 червня 2011 року, яке були оприлюднене 14.05.2012 року, ухвали Київського районного суду м. Донецька від 19 березня 2012 року у справі № 6/0523/936/2012, яка була оприлюднена 20.01.2014 року, суд позбавлений можливості перевірити та встановити обставини належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, отримання ним зазначених повідомлень, обставини поважності неявки відповідача в судове засідання, чи отримував відповідач копію оскаржуваного рішення та коли, та перевірити істотність обставин та доказів, на які він посилається, для правильного вирішення справи.

Тому, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, у зв`язку з чим, вказану заяву слід залишити без задоволення відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Встановити та перевірити обставини суттєвого та неспростовного характеру, на які посилається заявник в даній справі в порядку перегляду заочного рішення, не можливо у зв`язку з відсутністю матеріалів справи Київського районного суду міста Донецька № 2-249/11.

Одночасно суд зазначає, що заявник як відповідач по справі, у відповідності до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, не позбавлений можливості захистити свої права шляхом оскарження заочного рішення в загальному порядку з наведенням підстав та мотивів, з яких він не погоджується з рішенням суду та поданням доказів на підтвердження цього.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 260, 261, 287, 288 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Донецька від 15 червня 2011 року по справі № 2-249/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Бондаренко