РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 562/288/19

Провадження № 22-ц/4815/1464/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Боймиструка С. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчук Олени Петрівни на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2019 року у складі судді Мички І. М., ухвалене в м. Здолбунів Рівненської області о 10 год. 55 хв., повний текст рішення складено 26 липня 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказував, що з 15.09.2007 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27.10.2016 року розірвано. Від даного шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.06.2015 року на користь відповідачки стягнуто з позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 2/5 частини заробітку (доходу) щомісячно на дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів проводиться щомісячно, починаючи з 23.03.2015 року і до повноліття дітей. У зв`язку із зміною матеріального становища, відсутністю рухомого та нерухомого майна, просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей, з 2/5 частин всіх видів заробітку (доходу) на дітей на сталу суму - 1109 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що законом не передбачено права платника аліментів звертатися з позовом про зміну способу їх стягнення, і таким правом наділений лише отримувач аліментів, та обґрунтоване тим, що оскільки ОСОБА_1 , будучи платником аліментів, звернувся до суду з позовом про зміну способу їх стягнення - з частки від доходу на тверду грошову суму, а тому його вимоги є безпідставними.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_1 - адвокат Бойчук О. П. оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що суд не взяв до уваги норми ст. 192 Сімейного кодексу України, якими визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених кодексом. Стверджує, що місцевим судом не було взято до уваги доводів представника позивача з посиланням на Постанову Верховного Суду у справі № 459/2181/17 від 12.09.2018 року стосовно того, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Додає, що ст..192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доводить, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній грошовій сумі та навпаки). Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Копитківською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області 16.09.2008р., та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим Копитківською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області 28.07.2010р. ( а.с. 7, 8).

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.06.2015 року на користь відповідачки стягнуто з позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 2/5 частини заробітку (доходу) щомісячно на дитину , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів проводиться щомісячно, починаючи з 23.03.2015 року і до повноліття дітей.

13.03.2017 року ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області внесено виправлення в рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.06.2015 року у цивільній справі №562/732/15-ц якою в резолютивній частині рішення вказано про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 2/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно на дітей.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 такими обставинами зазначав зміну матеріального стану та відсутність постійного місця працевлаштування.

Дійсно, матеріали справи містять копію з трудової книжки позивача ОСОБА_1 , записи у якій підтверджують факт його звільнення з останнього місця роботи (а.с. 11-13) та не містять відомостей про те, що він офіційно працевлаштований на даний час.

Крім того, Інформація з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вказує, що на все майно позивача накладено арешт (а.с. 14).

Наведені обставини суд вважає суттєвими і такими, що можуть відігравати значну роль у житті заявника, впливати на його можливість сплачувати аліменти за рішенням суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги положеннями ч. 1 ст. 192 СК України, при цьому просив суд змінити спосіб стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вищевказаним рішенням суду аліменти з позивача на користь відповідача стягуються у частці від заробітку.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, законом чітко визначено особу, яка вправі звертатися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів - їх одержувач. Позивач у даній справі є платником аліментів, а відтак не наділений правом звернення з позовом про зміну способу їх стягнення.

Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчук Олени Петрівни залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В. підпис Бондаренко Н. В.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.