Ухвала

Іменем України

12 березня 2019 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

судді - Омельченко І. І.,

з участю секретаря судового засідання Логвиненко А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки подання Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

Встановив:

12 березня 2019 року державний виконавець Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням, яке погоджене із начальником відділу ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3, за межі України.

В поданні зазначається, що у Кобеляцькому РВДВМ ГТУЮ у Полтавській області на виконанні знаходиться виконавче провадження № 58110242 по виконанню постанови № 0098/80600/15, виданого Полтавською митницею ДФС про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави штрафу в розмірі 8500 грн.

Станом на 12.03.2019 р. штраф не сплачено. Під час виїзду виконавця за місцем проживанням, вказаним у виконавчому документі, встановлено, що боржник за даною адресою не проживає. Зі слів батька та сусідів ОСОБА_3 перебуває за кордоном, за штраф знає, однак платити відмовляється, так як не згоден з постановою митниці.

Представник Кобеляцького РВДВC ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не зявився, однак подав заяву до суду, в якій прохає подання розглянути в його відсутність та підтримав свої вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що подання задоволенню не підлягає.

Відповідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, або рішенням інших органів (посадових осіб) якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладеним на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Правильне застосування судом процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду необхідно з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускання в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень ісховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подання виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених удекларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Само по собі посилання на заборгованість за вказаним виконавчим документом, за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Державний виконавець до подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України додав постанову у справі про адміністративне правопорушення від 05 січня 2016 року та постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2019 року, які свідчать лише про наявність заборгованості.

На підтвердження факту ухилення від сплати заборгованості державний виконавець надав суду фіскальний чек Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта» МВПЗ Кобеляки про направлення ОСОБА_3 в м. Кобеляки рекомендованого повідомлення, з якого не зрозуміло які саме та кому направлені документи ( за прізвищем та адресою м. Кобеляки не можливо встановити, що саме ОСОБА_3 направлено постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою місця його проживання).

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань заявник не надав, як не надав доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів державного виконавця. Із змісту наданої суду постанови вбачається, що при вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності останній був відсутній. Крім цього, державним виконавцем встановлено, що остання за місцем проживання, вказаним у виконавчому документі не проживає, а перебуває за межами України, хоча підтвердження даного факту суду не надано. Крім цього, суду не надані письмові докази того, що ОСОБА_3 знає про наявність у нього заборгованості та умисно ухиляється від виконання своїх зобовязань.

За зазначених обставин, суд дійшов висновку що факт ухилення боржника від виконання зобовязання не підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Суд враховує, що свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною», проте згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи вище викладене, вважаю, що в задоволенні подання слід відмовити, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання рішення інших органів (посадових осіб) в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» , а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст. 441 ЦПК України; ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України», статтями 18, 19 ЗУ «Про виконавче провадження», суд-

Постановив:

У задоволенні подання Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя