ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22вк/803/27/19 Справа № 803/9/19 Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого судді Свистунової О.В., за участю секретаря судового засідання Гулієва М.І.о., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця та органу державної виконавчої служби, заінтересовані особи: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського апеляційного суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця та органу державної виконавчої служби, заінтересовані особи: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк.

Скарга мотивована тим, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2019 року у справі № 803/9/19 було задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз від 24.02.2015 року у справі № 1637/2015 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз від 24.02.2015 року у справі № 1637/2015 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Допущено поворот виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз від 24.02.2015 року у справі № 1637/2015 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та стягнуто з ПАТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 22 059,00 грн. та 250,00 грн.

На виконання вказаної ухвали, 11.06.2019 року апеляційним судом був виданий виконавчий лист.

В ході телефонної розмови зі старшим державним виконавцем Печерського РВ ВДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві Кравчук А.С. їй стало відомо, що ним 11.07.2019 року прийнято рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання на підставі п.7 ч.4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження.

У зв`язку з чим, вважала бездіяльність органу державної виконавчої служби та державного виконавця, яка полягає у не відкритті виконавчого провадження, протиправною та такою, що порушує права стягувача.

Ураховуючи викладене, заявниця просила суд: визнати протиправною бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та старшого державного виконавця цього відділу Кравчук А.С., яка полягає у: не відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2019 року № 803/9/19 про стягнення з ПАТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 22 059 грн та 250 грн.; не надісланні стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження; невжитті передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, неупереджено, ефективно, своєчасно, в повному обсязі не вчиненні виконавчих дій з виконання виконавчого листа Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2019 року № 803/9/19; визнати протиправним та скасувати рішення старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та старшого державного виконавця цього відділу Кравчук А.С. про повернення виконавчого листа Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2019 року № 803/9/19 стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та старшого державного виконавця цього відділу Кравчук А.С. негайно: прийняти рішення про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2019 року № 803/9/19; вжити передбачені законом вичерпні заходи щодо примусового виконання виконавчого листа Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2019 року № 803/9/19, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії з виконання цього виконавчого листа.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30.07.2019 року витребувано у Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві матеріали виконавчого провадження № 59504692.

Розглянувши матеріали скарги та вивчивши матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є сферою регулювання статті 6 Конвенції. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань, та правомірне очікування на виконання ухваленого рішення.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах № 6 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Згідно з частиною 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2019 року у справі № 803/9/19 було задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз від 24.02.2015 року у справі № 1637/2015 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз від 24.02.2015 року у справі № 1637/2015 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Допущено поворот виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз від 24.02.2015 року у справі № 1637/2015 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та стягнуто з ПАТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 22 059,00 грн. та 250,00 грн.

На виконання вказаної ухвали, 11.06.2019 року апеляційним судом був виданий виконавчий лист.

02 липня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Цебрик Л.В. звернувся до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, яка отримана відділом 09.07.2019 року.

Повідомленням державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравчук Алли Сергіївни від 11.07.2019 року № 59504692/1 виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.7 ч.4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку із тим, що резолютивна частина виконавчого документу не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення визначених законом.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 4 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За частиною 1 статті 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Статтею 10 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підстави виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Резолютивна частина судового рішення від 11.06.2019 року містить заходи примусового характеру стягнути з ПАТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 22 059,00 грн. та 250,00 грн.

Отже, посилання державного виконавця на те, що резолютивна частина виконавчого документу не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення визначених законом є безпідставним.

Згідно частин 1 та 2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві фактично призводять до тривалого невиконання судового рішення, що порушує передбачений ст. 18 ЦПК України принцип обов`язковості судових рішень та права стягувача ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з наведеного, рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є помилковим.

Що стосується вимоги скарги в частині скасування повідомлення від 11.07.2019 року № 59504692/1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки процесуальне законодавство не надає компетенції суду скасовувати документи, які прийнятті державним виконавцем.

Судом установлено, що повідомлення прийнято відповідною посадовою особою і в межах його компетенції, тобто жодних підстав для його скасування немає.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати неправомірними дії (бездіяльність) державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравчук Алли Сергіївни щодо винесення повідомлення від 11.07.2019 року № 59504692/1.

Зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у передбачені ст. 26 Закону України Про виконавче провадження порядок та строки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 803/9/19 від 11.06.2019 року, виданого Дніпровським апеляційним судом.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя О.В. Свистунова