Справа № 127/7747/18
Провадження № 2/127/1366/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 у справах дітей Вінницької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 у справах дітей Вінницької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позов мотивований тим, що 23.11.2007 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між сторонами був зареєстрований шлюб.

Протягом трьох останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

На примирення позивач не згодна, вважає, що необхідно розірвати шлюб.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До початку весни 2018 року сторони проживали всі разом. На даний час позивач з дитиною переїхали до власного будинку за своїм місцем проживання, де ОСОБА_1 створила відповідні умови для проживання дитини.

Фактично на даний час дитина постійно проживає разом з матірю ОСОБА_1 за адресою :и м. Вінниця, вул. Новопрорізна, 4/2.

Поруч з житлом є поліклініка, дитячий садок №51 «Колосок» та всі необхідні обєкти інфраструктури.

ОСОБА_1 вважає, що проживання сина разом з нею повністю відповідає інтересам дитини, так як вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням та оздоровленням дитини, її соціальним та моральним розвитком. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з сином і готова зі свого боку сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена спілкування з батьком.

На думку позивача визначення місця проживання дитини разом із матірю за рішенням суду є необхідністю і якнайкраще забезпечить задоволення і захист інтересів дитини, що стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що у відповідності до ч. 1 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, чи своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло за №126 від 09.10.2001 року, що видане на підставі рішення виконкому Вінницької міськради від 27.09.2001 року №1473 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 79,8 кв. м, житловою площею 49,5 кв.м.

Одна із кімнат у квартирі облаштована спеціально для дитини.

Згідно з довідкою з місця роботи ОСОБА_2 працює бухгалтером у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, його щомісячна заробітна плата складає 3730 грн., крім цього він допомагає матері у веденні торгівельного бізнесу, чим заробляє додаткові кошти. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_2 переконаний, що син повинен проживати разом із ним. Оскільки у ОСОБА_1 не має власного місця проживання та заробітку, самостійно забезпечити дитину матеріально вона не в змозі.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник первісний позов підтримали у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник зустрічний позов підтримали, первісний позов визнали частково, погодившись на розірвання шлюбу та заперечували проти визначення місця проживання дитини з матірю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 у справах дітей Вінницької міської ради подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в звязку з службовою зайнятістю, підтримала висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав.

23.11.2007 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між сторонами був зареєстрований шлюб.

Протягом трьох останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Судом при розгляді справи двічі надавався сторонам строк для примирення для збереження сім»ї та в інтересах малолітнього сина.

Примирення між сторонами не досягнуто.

Суд вважає, що шлюб між сторонами триває формально, збереження сім»ї неможливе, а тому визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу доведеними.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До початку весни 2018 року сім»я мешкала разом у квартирі, належній ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_2.

З травня 2018 р. і до цього часу ОСОБА_1 з дитиною переїхали до помешкання її матері, де ОСОБА_1 створила відповідні умови для проживання дитини, за адресою : м. Вінниця, вул. Новопрорізна, 4/2.

Поруч з житлом є поліклініка, дитячий садок №51 «Колосок» та всі необхідні обєкти інфраструктури.

Суд дійшов до переконання про те, що проживання сина разом з матір»ю ОСОБА_1 відповідає інтересам дитини. Вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням та оздоровленням дитини, її соціальним та моральним розвитком. Батькові дитини ОСОБА_2 не створюються перешкоди для спілкування із сином, та участі у його вихованні. Матір дитини прагне до того, щоб дитина у зв»язку із розлученням батьків в достатній мірі спілкувалась з батьком. Батьки однаково люблять і переживають за стан здоров»я і гармонійний розвиток сина. Судом за час тривалого розгляду справи батькам була надана можливість налаштувати сімейні відносини з метою, щоб дитина зростала у повній сім»ї.

Малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє на цукровий діабет. Ця хвороба проявилась протягом останнього року.

Таке захворювання потребує ретельного догляду за дитиною, активний спосіб життя, тривале перебування на свідому повітрі, спеціальну дієту. Все це в повній мірі забезпечувалось за час проживання сина в помешканні батька ОСОБА_2

Проте і за новим місцем проживання дитини матір належними чином піклується про його стан здоров»я, дитина доглянута, за нею турбуються ОСОБА_1, а під час її роботи дитиною замається бабуся матір ОСОБА_1

Згідно із ст. З Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага надається якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положень принципу статті 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.

Враховуючи правовий висновок ВСУ у справі № 6-2445цс16, для розлучення дітей зі своєю матірю, суд має прийняти до уваги такі фактори:

- зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами,

- самостійний дохід;

- аморальна поведінка, що може зашкодити розвиткові дитини.

- психічний стан;

Позивач має постійне зареєстроване місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, облаштовані умови для ігор та навчання дитини, дитина має окреме спальне місце.

Вказане ще раз підтверджує про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матірю.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Положеннями ч. 1 ст. 160 і ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що місцем проживання дитини, що досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, та вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.09.1991 року, держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, отримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст.ст. 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батька. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. У ч. 1,2 ст. 15 цього Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як стверджує позивач-відповідач ОСОБА_1, якщо у відповідача, буде бажання відвідувати чи проводити час з дитиною, вона не буде вчиняти перешкоди у спілкуванні чи вихованні ним сина, за умови попереджень про свої дії щодо дитини та узгодження їх з урахуванням режиму дня, стану здоровя та інтересів дитини.

У разі спору передусім повинні бути визначені інтереси дитини й тільки потім права батьків. Такий висновок зробив ВС в постанові №756/2109/16-ц.

Згідно з актом обстеження умов проживання, яке проведене 06.06.2018 року комісією у складі працівників служби у справах дітей Вінницької міської ради за адресою: м. Вінниця, вул. Новопрорізна, 4/2, встановлено, що мати ОСОБА_1 проживає з дитиною ОСОБА_4 та бабою дитини, ОСОБА_6, у приватному будинку, який складається з трьох кімнат, кухні, коридору, санвузла. Наявні необхідні для проживання меблі та побутова техніка. Санітарний стан помешкання задовільний: зроблений косметичний ремонт, прибрано. Дитині створені умови для проживання, відпочинку та виховання: наявна окрема кімната, де є дитяче ліжко, диван, шафа, письмовий стіл, книжкові полиці, компютер, стільчик, дитячі книжки, речі, іграшки. У дитини є сезонний одяг, продукти харчування, необхідні медикаменти. Стосунки у сімї дружні, між членами родини існує взаємоповага, любов і взаєморозуміння.

Батько ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_5, його заробітна плата становить 3 730 грн. відповідно до довідки від 14.05.2018 року.

Згідно з актом обстеження умов проживання, яке проведене 06.06.2018 року комісією у складі працівників служби у справах дітей Вінницької міської ради за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що батько ОСОБА_2 проживає у 4-кімнатній квартирі з усіма зручностями, яка належить йому на праві власності. Наявні необхідні для проживання меблі та побутова техніка. Санітарний стан помешкання задовільний: зроблений ремонт, прибрано. Зі слів батька, дитині виділена окрема кімната, де є диван, набір шаф, розкладний стіл. Дитяче ліжко тимчасово знаходиться у спальні, зважаючи на вік та стан здоровя дитини. Є дитячий велосипед, самокат.

Син ОСОБА_4 відвідує молодшу групу комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад №51 Вінницької міської ради», згідно з довідкою закладу від 22.05.2018 року №27. Відповідно до психологічної характеристики ОСОБА_4 від 13.04.2018 року за час відвідування дитиною комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад №67 Вінницької міської ради» з 05.09.2016 року по 28.06.2017 року мати ОСОБА_1 перебувала у постійному контакті з практичним психологом, з метою обговорення шляхів розвитку та методів виховання дитини, батько ОСОБА_2 приходив у дошкільний заклад рідко.

Згідно з медичним висновком №56 від 07.08.2017 року, наданим комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3», ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом віком до 18 років. Відповідно до інформації міської лікарні «Центр матері та дитини» м. Вінниця від 16.05.2018 року №551 з серпня 2017 року по травень 2018 року на прийом до лікаря з дитиною приходили мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2

Мати ОСОБА_1 на засіданні комісії з питань захисту прав повідомила, що під час проживання однією сімєю чоловік ОСОБА_2 постійно створював атмосферу напружених стосунків, що негативно впливало на психологічний стан дитини ОСОБА_4. Батько, без погодження з нею, не завжди виконував рекомендації лікарів стосовно дитини, застосовуючи нетрадиційні методи лікування. Батько ОСОБА_2 такі факти категорично заперечував. Мати ОСОБА_1 стверджувала, що за час проживання дитини ОСОБА_4 з нею з квітня 2018 року психологічний стан та стан здоровя дитини значно покращились.

Зважаючи на вищевикладене, мати ОСОБА_1 на засіданні комісії наполягала на визначенні місця проживання дитини ОСОБА_4 з нею, а батько ОСОБА_2 - з ним.

Згідно з висновком від 25.06.2018 р. №01-00-011-28748 Орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір»ю ОСОБА_1.

Відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені сторонами у позовній і зустрічній позовних заявах, та заявах по суті справи, їх усні пояснення в судових засіданнях, та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, дійшов висновку, про відсутність підстав вважати висновок органу опіки і піклування необґрунтованим.

Відповідно до п.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Керуючись ст. ст. 6, 9 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року), ст.ст. 11, 12, 15 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 109, 112, 141, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст. ст. 4,76-81,89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_7 (АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), зареєстрований 23.11.2007р. Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3770.

Визначити прізвище позивача після розірвання шлюбу ОСОБА_2.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат із сплати судового збору 1409, 60 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасники справи :

Позивач- відповідач ОСОБА_1, адреса місця проживання : ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2

Відповідач-позивач ОСОБА_2, адреса місця проживання : м. Вінниця. АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1.

Повний текст рішення суду складено 05.03.2018 р.

Суддя