Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 214/3912/16-ц

провадження № 61-19722св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Крата В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат Шафронова Олена Валеріївна,

відповідач 1 - ОСОБА_3,

відповідач 2 - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

представники відповідача 2: Усенко Анатолій Миколайович, Ястреб Тетяна Ігорівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Прасолова В. М. від 06 березня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області в складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. М. від 12 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна») про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої злочином.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 20 січня 2015 року приблизно о 20 год.30 хв. з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем марки «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по автодорозі Кіровоград-Запоріжжя, на 94 км. На території Лозуватської сільської ради, Криворізького району, Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода та зіткнення з автомобілем марки «Шевроле Такума», реєстраційний номер НОМЕР_2, за кермом якого знаходилась вона. У результаті зіткнення вона була травмована, а автомобіль отримав механічні пошкодження. Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року, що набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого статтею 286 частиною другою КК України. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність ОСОБА_3 застрахована за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації транспортного засобу у ПАТ «СК «Країна».

Після уточнення позовних вимог позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 71 554 грн та у рахунок відшкодування моральної шкоди 195 000 грн., з ПАТ «СК «Країна» майнову шкоду в межах ліміту відповідальності страховика 50 000 грн, 17 486,30 грн витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілої, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 березня 2017 року, в якому усунуто описку ухвалою суду від 28 квітня 2017 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди - 71 554 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди - 120 000 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 в. з ПАТ «СК «Країна» у рахунок відшкодування майнової шкоди - 50 000 грн та у відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілої - 17 486,30 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу, а ПАТ «СК «Країна» зобов'язана відшкодувати позивачу майнову шкоду, заподіяну їй, як власнику транспортного засобу, в межах ліміту відповідальності страховика, яка складає грошову суму коштів у розмірі 50 000 грн та 17 486,30 грн за витрати пов'язані з завданням шкоди здоров'ю.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «СК «Країна» залишено без задоволення, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 березня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду про часткове задоволення позову, зазначив про те, що висновок суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права про те, що з відповідача ПАТ «СК «Країна», підлягає відшкодуванню розмір шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в межах ліміту відповідальності. Доводи ПАТ «СК «Країна» про не звернення позивача за страховою виплатою та пропуск ним строку на таке звернення, з огляду на пункт 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, судом розцінено як безпідставні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «СК «Країна» просить скасувати рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 березня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Країна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові в цій частині.

Судові рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі і витребувано цивільну справу 214/3912/16-ц з Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ «СК «Країна» про відшкодування майнової та моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано положення пункту 37.1.4 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який передбачає підставу для відмови у здійсненні страхового відшкодування неподання заяви протягом одного року. Судом не враховано, що позивачем не подавалась заява про виплату страхового відшкодування у встановлений строк.

Відзив позивача на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 20 січня 2015 року приблизно о 20 год. 30 хв з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем марки «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по автодорозі Кіровоград-Запоріжжя, на 94 км. на території Лозуватської сільської ради, Криворізького району, Дніпропетровської області відволікся від керування транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Шевроле Такума», реєстраційний номер НОМЕР_2, за кермом якого знаходилась ОСОБА_1

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року, що набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 286 частиною другою КК України.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_3 застрахував свою відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації транспортного засобу у ПАТ «СК «Країна».

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 10 червня 2015 року від 09 червня 2015 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Шевроле Такума», реєстраційний номер НОМЕР_2, який на праві власності належить ОСОБА_1 становить 121 554 грн.

До матеріалів справи додані чеки та розрахункові документи на придбання ліків, а також рецепти виписані лікарем хворій ОСОБА_1, на загальну вартість 17 486,30 грн.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1, посилаючись на те, що злочинними діями ОСОБА_3, як винного у дорожньо-транспортній пригоді їй завдано майнової та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність винного у дорожньо-транспортній пригоді була застрахована у ПАТ «СК «Країна», тому в межах суми страхового ліміту просила суд стягнути страхову виплату зі страхової компанії та моральну шкоду в розмірі передбачену полісом, а решту з винної особи.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають з огляду на таке.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Пунктом 2.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Указана норма кореспондується із статтею 999 ЦУК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Таким чином, у спорах пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілій чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МСТБУ) заяву про страхове відшкодування.

Підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) зазначені в статті 37 вказаного Закону.

Згідно пункту 37.1.4 статті 37 Закону, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Саме до такого правового висновку дійшла ВеликаПалата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/5293/16-ц.

Як вбачається із матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода сталась 20 січня 2015 року, саме з цієї дати слід відраховувати рік, продовж якого позивач має право звернутись до страхованої компанії із заявою про виплату страхового відшкодування.

Встановлено, що ОСОБА_1 не зверталась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, вперше пред'явила вимоги до страхової компанії, звернувшись до суду із позовом у липні 2016 року.

Частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів які б підтверджували факт звернення позивача до ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування, позивачем суду не надано, у зв'язку із зазначеним рішення суду в частині стягнення майнової шкоди з страхової компанії у розмірі 50 000 грн підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову в задоволені цих позовних вимог. У зазначеній справі, позивач звернувся з вимогами про виплату страхового відшкодування і до суду з порушенням передбаченого пунктом 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вимоги позивача про стягнення з страхової компанії на користь ОСОБА_9 витрат пов'язаних на лікування в розмірі 17 486,30 грн судами попередніх інстанцій обґрунтовано задоволено, оскільки шкоду позивачу завдано здоров'ю, тому строк звернення за захистом порушених прав становить три роки, який позивачем дотримано зверненням до суду з указаним позовом і таке звернення не може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, оскільки є реалізацією особою свого права на звернення до суду за захистом своїх прав.

Судові рішення в зазначеній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування немає.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року в частині позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн відмовити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року в частині позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування витрат на лікування в розмірі 17 486,30 грн залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Крат
В. М. Коротун
В. П. Курило