Справа № 655/155/16-ц
(провадження № 2/658/306/19)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Каховка Херсонської області

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі головуючого судді Марків Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Левицької Н.Я.,

представника позивача за первісним позовом/

представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за зустрічним позовом/

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Демчука О.В.,

у відкритому судовому засіданні розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - акціонерне товариство «УКРСИББАНК», про відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням договору доручення, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору доручення недійсним,,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних із виконанням договору доручення.

В позовній заяві (т.с. 1 арк. 2 - 3), відзиві (т.с. 2 арк. 40) та поясненнях, наданих представником ОСОБА_3 в судовому засіданні, викладено наступну позицію.

16 березня 2015 року між сторонами був укладений договір доручення, на виконання якого в той же день ОСОБА_4 видала довіреність, якої уповноважила ОСОБА_3 бути її представником в усіх без винятку установах, організаціях та на підприємствах, з правом підписувати угоди (договори) та здійснювати платежі в інтересах довірителя.

На виконання указаного договору ОСОБА_3 в період з 24 березня 2015 року по 02 жовтня 2015 року за рахунок власних коштів здійснив погашення заборгованості ОСОБА_4 за укладеним 17 вересня 2008 року між останньою та АТ «УкрСибБанк» (далі - Банк) договором про надання споживчого кредиту, на загальну суму 54 706 грн.

ОСОБА_4 цілком розуміла як правову природу правочину, так і права та обов`язки його сторін.

04 лютого 2016 року ОСОБА_4 вказану довіреність скасувала, припинивши в такий спосіб договір доручення між сторонами.

Оскільки неналежне виконання умов договору не є підставою для його недійсності, а витрати, понесені повіреним за договором доручення, ОСОБА_4 в добровільному порядку не відшкодувала, ОСОБА_3 просив відмовити в зустрічному позові та стягнути довірителя на користь повіреного витрати, пов`язані із виконання договору доручення, в сумі 54 706 грн.

ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_3 із зустрічним позовом про визнання недійсним договору доручення.

В позовній заяві (т.с. 2 арк. 10 - 14) та поясненнях, наданих представником ОСОБА_4 в судовому засіданні, викладено наступну позицію.

16 березня 2015 року між сторонами був укладений договір доручення, яким ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_3 бути представником її інтересів, зокрема здійснювати всі необхідні юридично значимі дії в Банку по всім питанням, що стосуються отриманого нею в цьому банку кредиту за договором надання споживчого кредиту з усіма додатковими угодами до Договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу (з Правилами) № 00 від 17 вересня 2008 року з приводу погашення відсотків, кредиту, комісії, пені чи інших платежів, з наданням право вносити від імені довірителя на рахунок Банку грошові кошти без обмеження при цьому їх розміру для погашення відсотків та частини кредиту.

Проте, ОСОБА_4 не укладала з Банком договору про надання споживчого кредиту № 00. 17 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0.

У зв`язку неукладенням між Банком та ОСОБА_4 договору № 00, відсутні будь-які правовідносини за договором доручення.

ОСОБА_4 не передавала ОСОБА_3 коштів для виконання договору доручення від 16 березня 2015 року, жодний повідомлень від повіреного про наміри виконувати зобов`язання за договором споживчого кредиту № 0 не отримувала.

Вказані обставини, а також виникнення станом на 27 січня 2016 року заборгованості в позичальника за кредитом на суму 8 180,29 доларів США (з яких прострочена заборгованість - 1 270,15 доларів США та прострочена заборгованість по процентам - 373,34 долари США), свідчать про те, що при укладенні договору доручення він не бажав настання реальних правових наслідків правочину, що ним обумовлені.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 просила визнати недійсним договору доручення, укладений 16 березня 20015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на виконання умов якого видана довіреність від 16 березня 2015 року, та відмовити в задоволенні первісного позову.

На підставі ухвали суду від 23 квітня 2019 року до участі в цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, судом залучено акціонерне товариство «УкрСиббанк».

В письмових поясненнях представника третьої особи (т.с. 2 арк. 95 - 96) та його поясненнях, наданих в судовому засіданні, викладено наступну позицію.

17 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № . На забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань позичальника в повному обсязі за вказаним договором було надано поруку ОСОБА_5 і передано в заставу транспортний засіб HUNDAI TUCSON.

Договір споживчого кредиту № 0 від 17 вересня 2008 року у внутрішній системі Банку не обліковується.

ОСОБА_3 станом на 27 січня 2016 року було здійснено погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту № 0, забезпеченого порукою і заставою транспортного засобу, укладеного між ОСОБА_4 та Банком, на суму 16 282,71 доларів США.

В довіреності, якою уповноважено ОСОБА_3 на виконання дій за договором про надання споживчого кредиту між Банком та ОСОБА_4 нотаріусом допущено очевидну описку щодо номеру цієї угоди.

Доводи зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 є непослідовними через те, що вона є ініціатором видачі довіреності, якою уповноважила ОСОБА_3 до виконання її обов`язків за певним договором, а згодом оспорює дійсність самого правочину.

Враховуючи наведене Банк вважав, що підстави для визнання недійсності договору доручення відсутні.

Судом встановлено, що 17 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 (позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 0 (т.с. 1 арк. 56 - 57), за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 24 463 долари США (що еквівалентно 118 672,46 грн.), а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,50 % річних. Розмір ануїтетного платежу визначений 455 доларів США.

16 березня 2015 року між ОСОБА_4 (довіритель) та ОСОБА_3 (повірений) в усній формі був укладений договір доручення, на підтвердження та виконання якого довіритель видала повіреному довіреність серії НАМ № 434260 (далі - довіреність; т.с. 1 арк. 5).

Згідно з указаною довіреністю, ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_3 , зокрема, здійснювати всі необхідні юридично значимі дії в публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк» по всім питанням, що стосуються отриманого нею в цьому банку кредиту за договором про надання споживчого кредиту з усіма додатковими угодами до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 00 від 17 вересня 2008 року з приводу погашення відсотків, кредиту, комісії, пені чи інших платежів згідно кредитного договору (угоди), укладеного між нею та банком, укладати та підписувати угоди про внесення змін чи доповнень до кредитного договору (угоди), до іпотечного договору, яким забезпечується виконання її зобов`язань за вказаним кредитним договором, а в разі необхідності укласти та підписати договір про розірвання цього кредитного договором (угоди), іпотечного договору. У зв`язку з цими повноваженнями довіритель надала повіреному право вносити від її імені на рахунок банку грошові кошти без обмеження при цьому їх розміру для погашення відсотків та частини кредиту згідно з кредитним договором (угоди), розписуватися за неї, одержувати та подавати довідки, заяви або інші документи.

Строк довіреності встановлений до 16 березня 2018 року.

На виконання укладеного договору доручення ОСОБА_3 вніс від імені ОСОБА_4 на рахунок АТ «УкрСиббанк» № НОМЕР_1 грошові кошти в загальній сумі 54 736 грн. для погашення заборгованості довірителя за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 вересня 2008 року. Підтверджуються вказані обставини квитанціями від 24 березня 2015 року № 58 на суму 7 500 грн., від 21 квітня 2015 року № 28 - 7 200 грн., від 21 травня 2015 року № 42 - 8 000 грн., від 19 червня 2015 року № 47 - 8 000 грн., від 31 липня 2015 року № 53 - 8 030 грн., від 02 вересня 2015 року № 39 - 8 003 грн., від 02 жовтня 2015 року № 19 - 8 003 грн. (т.с. 1 арк. 26 - 32), виписками за картковим рахунком клієнта Банку ОСОБА_4 за періоди з 16 березня 2015 року по 01 червня 2015 року та з 01 червня 2015 року по 01 грудня 2015 року (т.с. 1 арк. 132 - 133).

04 лютого 2016 року дія довіреності припинена (т.с. 1 арк. 47) внаслідок її скасування довірителем, що визнається сторонами.

04 березня 2016 року ОСОБА_3 направив ОСОБА_4 вимогу про відшкодування витрат, пов`язаних із виконанням договору доручення, в сумі 54 736 грн. (тс. 1 арк. 11, 12 -13).

Згідно з вимогою Банку від 28 січня 2016 року (т.с. 1 арк. 58 - 59), станом на 27 січня 2016 року заборгованість позичальника ОСОБА_4 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 0 становить 8 180,29 доларів США, з яких 7 806,95 доларів США кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість - 1 270,15 доларів США, 373,34 долари США - прострочена заборгованість по відсотках.

Банком, згідно з обраної ним під час розгляду даної справи судом позиції, підтверджується факти погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 коштами, внесеними ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) цих вимог в момент вчинення правочину є підставою недійсності цього правочину (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язана вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належать вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (ч. 1 ст. 1004 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1007 ЦК України, довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором, забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення, та відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення.

Договір доручення припиняється, зокрема, у разі відмови довірителя або повіреного від договору (п. 1 ч. 1 ст. 1008 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1009 ЦК України, якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі

Суд вважає, що у виданій ОСОБА_4 довіреності, юридичні дії, які належить вчинити повіреному (зокрема, внесення від імені довірителя на рахунок банку грошових коштів без обмеження при цьому їх розміру для погашення відсотків та частини кредиту згідно з кредитним договором (угоди), визначена чітко.

ОСОБА_3 приступив до виконання договору доручення.

Доказів того, що між Банком та ОСОБА_4 були укладені інші кредитні договори суду, зокрема договір від 17 вересня 2008 року № 00, не надано.

Суд вважає, що в довіреності допущено технічну помилку в зазначенні номеру договору про надання споживчого кредиту від 17 вересня 2008 року № 0.

Дану технічну помилку, з урахуванням встановлених судом обставин, не можна визнати такою, що вказує на відсутність волевиявлення сторони (сторін) на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором доручення.

За вказаних обставин підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Суд встановив, що на виконання договору доручення ОСОБА_3 витрачено власні кошти в сумі 54 736 грн. Указані витрати повіреному не відшкодовані, що визнається сторонами. Враховуючи наведене, наявні підстави для застосування судового захисту прав ОСОБА_3 , в межах первісного позову.

Керуючись ст.ст. 3 - 13, 18, 76 - 82, 263 - 265, 268 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_4 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: с. Маринське Горностаївського району Херсонської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), третя особа - акціонерне товариства «УКРСИББАНК» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 09807750), про відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням договору доручення, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані з виконанням договору доручення, в сумі 54 706 грн.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору доручення недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 551,21 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 16 вересня 2019 року.

Суддя Т.А. Марків