Справа № 539/1991/18
Провадження № 2/539/50/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарях Карпенко Т.П., Мирна Т.Ф.,

з участю : відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 07.07.2011 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 6300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість.

Станом на 14.05.2018 року сума заборгованості становить 55 961,30 грн., з яких: 6 098,94 грн. заборгованість за кредитом; 43 921,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова) та 2 641,01 грн. - штраф (процентна складова).

Добровільно відповідачем сума заборгованості не сплачена, а тому позивач вимушений був звернутись до суду.

Позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 55 961,30 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково.

Заслухавши відповідача, зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 07.07.2011 року між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 6 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між ним та банком, що підтверджується його підписом у заяві від 07.07.2011 року.

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 14.05.2018 року має заборгованість, яка становить 55 961,30 грн., з яких: 6 098,94 грн. заборгованість за кредитом; 43 921,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова) та 2 641,01 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки.

Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг (надалі умов), як складової частини укладеного договору, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник на вимогу банку зобовязаний виконати обовязки з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

В пункті 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Разом із тим, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Умовами кредитного договору передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості по будь-якому грошовому зобов'язанню при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.

Такі умови вказують, що передбачені договором пеня і штраф застосовуються одночасно за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, що свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільної відповідальності за одне і те саме порушення.

Штраф визначений як один вид відповідальності, що має дві складові - фіксовану частину і процентну складову.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована складова) та 2 641,01 грн. (процентна складова).

Щодо позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили на щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, за яким відповідачу було надано кредитні картки:

№282931, дата відкриття 07.07.2011, термін дії 05/15;

№809762 дата відкриття 04.02.2014, термін дії 08/17.

Відтак, у межах строку кредитування до серпня 2017 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

А тому, суд задовольняє проценти за користування кредитом в межах визначеного договором строку кредитування, а саме станом на 31.08.2017 року в розмірі 21 216,01 грн., оскільки термін дії кредитної картки №809762 сплинув у серпні 2017 року.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.07.2011 року станом на 14.05.2018 року в розмірі 30 114,95 грн., яка складається із: 6 098,94 грн. заборгованості за кредитом; 21 216,01 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 2 800,00 грн. заборгованості за пенею.

Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 948,20 грн. судового збору (30 114,95 грн. * 1 762 грн. /55 961,30 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації с. Засулля, вул. Костенюк, 47, Лубенського району, Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.07.2011 року в розмірі 30 114 (тридцять тисяч сто чотирнадцять) грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 948 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 25.02.2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_3