УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.11.2019 року Провадження №4-с/425/4/19
Справа №425/3353/19
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Романовського Є.О.,
за участю секретаря Чикунової Ю.С.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, на рішення державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гребельного Олександра Володимировича,
Заявник звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що у Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходилося виконавче провадження № 25746274 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1230, виданого 26.06.2007 року Рубіжанським міським судом Луганської області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Зазначене виконавче провадження закінчено 07.08.2019 року на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», однак вимоги виконавчого листа фактично не виконані, оскільки ОСОБА_5 виповниться 18 років лише 19.07.2022 року, а тому просив суд скасувати винесену 07.08.2019 року державним виконавцем Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гребельним О.В. постанову про закінчення виконавчого провадження № 25746274 та повернути для подальшого виконання виконавчий лист № 2-1230 від 26.06.2007 року, виданий Рубіжанським міським судом Луганської області.
Заявник у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.
Стягувач та державний виконавець до судового засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
У відповідності до вимог ч. 2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, приватного виконавця, які належним чином повідомлені, не перешкоджають розгляду скарги.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності учасників справи.
Суд, вивчивши скаргу, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.
Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У п. 33 рішення у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.
У справах «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року (п. 42), «Дубенко проти України» від 11 січня 2005 року (п. 44) ЄСПЛ вказав, що ефективний доступ до суду включає право на своєчасне виконання судового рішення, а виконання судового рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи ст. 6 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод.
У рішеннях «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року (п. 43), «Савіцький проти України» від 26 липня 2012 року (п. 147) та «Глоба проти України» від 05 липня 2012 року (пп. 26 -27) ЄСПЛ зазначив, що гарантоване ст. 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Також Суд вказав, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Статтями 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частина 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, відповідний запис № 268 (а.с.12).
Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.06.2007 року, яке набрало законної сили 06.07.2007 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 МЛ. стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви з 31.05.2007 року до повноліття дитини (а.с.14).

На підставі зазначеного рішення, 26.06.2007 року Рубіжанським міським судом Луганської області видано виконавчий лист № 2-1230/2007, в якому дата народження ОСОБА_5 зазначена 19.07.2001 року, однак ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.09.2019 року вказану описку виправлено та дату народження дитини зазначено 19.07.2004 року (а.с.27, 28).

Постановою державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гребельного О.В від 07.08.2019 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (дитина досягла повноліття) закінчено виконавче провадження № 25746274 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1230, виданого 26.06.2007 року Рубіжанським міським судом Луганської області (а.с.13).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гребельного О.В. від 07.08.2019 року виконавче провадження № 25746274 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (дитина досягла повноліття (а.с.4, 13).

Суд зазначає, що дійсно у виконавчому листі № 2-1230/2007, виданому 26.06.2007 року Рубіжанським міським судом Луганської області помилково зазначено дату народження ОСОБА_5 19.07.2001 року, однак ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.09.2019 року вказану описку виправлено та вказано дату народження ОСОБА_5 19.07.2004 рік (а.с.28), а отже вказаний виконавчий лист повинен перебувати на виконанні до 19.07.2022 року, тобто до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 16 ЦК загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзацах 1 та 3 п. 1, п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що постанова державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гребельного Олександра Володимировича від 07.08.2019 року про закінчення виконавче провадження № 25746274 підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги заявника про повернення виконавчого листа № 2-1230 виданого 26.06.2007 року Рубіжанським міським судом Луганської області для виконання, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація про місце знаходження зазначеного виконавчого листа, а тому в даній частині вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 258-261, 268, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, на рішення державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гребельного Олександра Володимировича задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гребельного Олександра Володимировича від 07 серпня 2019 року про закінчення виконавче провадження № 25746274.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена 19 листопада 2019 року.

Суддя Є.О. Романовський