Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/148/2019 Справа № 641/3009/19
У Х В А Л А

19 листопада 2019 року

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Курганникова О.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 3-я особа Харківська міська рада про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення паркану, навісу та ганку ,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 3-я особа Харківська міська рада про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення паркану, навісу та ганку, в якій він просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_3 здійснювати будівельні роботи із збільшення паркану №7, який є предметом спору.

Дослідивши матеріали справи, в межах розгляду заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак в порушення вищезазначених вимог процесуального закону, подаючи заяву про забезпечення позову позивач не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтувала причини застосування заходів забезпечення позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є неспіврозмірними з заявленими вимогами, крім того, вимоги у заяві про забезпечення позову фактично зводяться до вирішення спору за позовом, що є недопустимим, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. В свої заяві позивач посилається на порушення його права користування земельною ділянкою, однак це є вирішення питання обґрунтованості або ж необґрунтованості позову, яке перевіряється під час розгляду спору по суті і не повинно розглядатись при забезпечення позову, оскільки дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення суду у разі його потенційного задоволення.

В даному випадку, забезпечення позову не є необхідною умовою для недопущення порушення прав та інтересів позивача, а тому, враховуючи вищевикладене, з урахуванням обсягу позовних вимог, наданням належної оцінки спірним правовідносинам, суд приходить до висновку, що клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-150 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 15-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя -О. А. Курганникова