СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15337/17

пр. № 2/759/715/19

18 листопада 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Бандури Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Святошинської районної державної адміністрації в м. Києві, Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2017 р. позивач звернулася з позовними вимогами про визнання за нею та її неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 права користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 , взяття на реєстраційний облік, визнання позивача наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 22.04.2014 дід та баба чоловіка позивача отримали ордер на квартиру в новобудові за адресою: АДРЕСА_2 . На пропозицію останніх чоловік позивача погодився знятись з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , де вони проживали разом з позивачем та дітьми, переїхати разом з родиною на постійне місце проживання до нової квартири, виконавши ремонтні роботи за власні грошові кошти. Після закінчення ремонтних робіт, кошти на які надавали батьки позивача, родина переїхала на постійне місце проживання до вказаної квартири, знявшись за попереднім місцем реєстрації для подальшої реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 . З липня 2014 р. позивач неодноразово просила чоловіка зареєструвати її та дітей за вказаною адресою, проте отримувала відмову. З 01.09.2014 син позивача захворів, для оформлення інвалідності необхідна реєстрація місця проживання, яку позивач не мала. Чоловік та свекруха відмовились надати згоду позивачу та дітям на реєстрацію місця проживання. З травня 2015 р. чоловік позивача залишив родину та у квартирі не з`являється. Позивач сплачує комунальні послуги, несе витрати на утримання прибудинкової території. Особовий рахунок значиться відкритим за дідом чоловіка. Зареєстровані у вказаній квартирі особи ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживають. На момент звернення до суду з позовом у квартирі без реєстрації проживає позивач та неповнолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки власники квартири у добровільному порядку не надають згоди на реєстрацію позивача, тому спір підлягає вирішенню у судовому порядку.

Ухвалою суду від 20.10.2017 відкрито провадження по справі (а.с. 44).

29.01.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. Позовні вимоги вважають такими, що не відповідають обставинам справи, Адміністрація не є учасником спірних правовідносин, житловий будинок по АДРЕСА_2 до їх сфери управління не передавався, з позивачем спору не існує, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити (а.с. 48).

Ухвалою суду від 15.02.2018 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Заборонено вчиняти будь-яким структурним підрозділам, у тому числі Відділу обліку та розподілу житлової площі, Святошинської РДА в м. Києві приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_4 , яка була отримана ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на підставі ордеру (а.с.57).

Позивач та представник позивача у минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідачів у судове засдіання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, заяви про слухання справи без їх участі не надіслано.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 23.08.2006 позивач та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб (а.с. 7), у період якого народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-9).

Відповідно до витягу з розпорядження Шевченківської РДА в м. Києві від 08.05.2013 ОСОБА_7 , ОСОБА_2 як громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, надано для постійного проживання квартиру АДРЕСА_5 а.с. 72-73).

На квартирному обліку в Деснянській районній в м. Києві державній адміністрації залишено: дочку ОСОБА_3 , онука ОСОБА_6 , дружину онука ОСОБА_1 , правнука ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 39, 72-73).

22.04.2014 ОСОБА_7 з сім`єю у складі двох осіб ( ОСОБА_2 ) видано ордер №05489 серії Б на право зайняття жилого приміщення, площею 21,39 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.71).

Відповідно до довідки форми №3 від 19.02.2015 у вказаній квартирі є зареєстрованими ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Особистий рахунок значиться за ОСОБА_8 (а.с. 41).

Відповідно до акту від 20.09.2017, 02.02.2018 встановлено, що позивач разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають у кв. АДРЕСА_1 з 01.06.2016 по даний час. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 у вказаній квартирі з 01.06.2016 не проживають (а.с. 36-38, 53-56).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер (а.с. 127).

Відповідно до ст. 61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем , житлово- експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Частинами 1, 2 ст. 64 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову повідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

За приписами ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК Української РСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

За змістом абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України» від 01.11.1996 №9, при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Матеріали справи не містять жодних доказів існування у позивача перешкод для користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , письмова відмова наймачів у реєстрації місця проживання позивача відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється у порядку наказного, позовного (загального або спрощеного), окремого провадження.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

У даній справі позивачема пред`явлено позов до Святошинської районної державної адміністрації в м. Києві, Київської міської ради. У той час, як зазначає позивач, що порушене право виникло через діяння третіх осіб, якими чиняться перешкоди та не надається згода реєстрацію за місцем проживання. Наведене свідчить про пред`явлення позову до неналежного відповідача, спірних правовідносин між Адміністрацією та Радою з позивачем не виникало, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 64, 65, 106 ЖК Української РСР, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Святошинської районної державної адміністрації в м. Києві, Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 18.11.2019.