ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2019 року

м.Харків

справа № 643/3341/14-ц

провадження № 22-ц/818/1556/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник - державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ткач Дмитро Михайлович,

боржник - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за поданням державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ткача Дмитра Михайловича про заборону виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 березня 2014 року, постановлену під головуванням судді Сиротникова Р.Є., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ткач Дмитро Михайлович звернувся до суду з поданням про заборону виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 березня 2014 року подання задоволено. Боржника ОСОБА_2 обмежено тимчасово у праві виїзду з України до виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями №2-1857/11 від 28.01.2013 року, що видав Московський районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу у загальному розмірі 143 967,86 грн.; №2-1857/11 від 28.01.2013 року, що видав Московський районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу у загальному розмірі 1820 грн.; №2-4308/11 від 26.09.2011 року, що видав Московський районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03.08.2007 року в сумі 11 169,34 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ про заборону виїзду за межі України йому, як боржнику.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що державним виконавцем не було доведено факту його ухилення від виконання зобов'язань. Постанови про відкриття виконавчого провадження не отримував. Вважає, що відсутні підстави для заборони йому виїзду за межі України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не виконує рішення суду, а тому подання про обмеження його у праві виїзду за межі України є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на момент постановлення оскаржуваної ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні Московського ВДВС ГТУЮ в Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження №38379652 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1857/11 від 28.01.2013 року, що видав Московський районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу у загальному розмірі 143 967,86 грн.; виконавчого листа №2-1857/11 від 28.01.2013 року, що видав Московський районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу у загальному розмірі 1820 грн.; виконавчого листа №2-4308/11 від 26.09.2011 року, що видав Московський районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03.08.2007 року в сумі 11 169,34 грн. (а.с. 47-56 т.2).

Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 24 листопада 2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-4308/11 від 26.09.2011 року, що видав Московський районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03.08.2007 року в сумі 11 169,34 грн. (а.с.52 т.2).

20 лютого 2013 року постановами державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчих листів №2-1857/11 від 28.01.2013 року, що видав Московський районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу у загальному розмірі 143 967,86 грн. та №2-1857/11 від 28.01.2013 року, що видав Московський районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу у загальному розмірі 1820 грн. (а.с. 50-51 т.2).

У встановлений для добровільного виконання рішення суду строк, виконавчий документ не виконано.

Постановами державного виконавця від 13 травня 2013 року накладено арешт на кошти, що належать боржнику ОСОБА_2, а також накладено арешт на все його майно (а.с.63, 65 т.2).

23 квітня 2013 року, а також 12 вересня 2013 року державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ здійснено виклик боржника ОСОБА_2 (а.с.57, 67 т.2).

Згідно з Актами державного виконавця, 25.09.2013 року, 02.10.2013 року та 14.10 2013 року виходом державного виконавця на адресу боржника: АДРЕСА_1, - перевірити майновий стан ОСОБА_2 не виявилось можливим у зв'язку з відсутністю боржника (а.с. 68-70 т.2).

Як на підставу вимог подання про заборону виїзду за межі України боржнику, державний виконавець посилався на те, що ОСОБА_2 не виконує зобов'язання, покладних на нього судом. У боржника відсутні кошти на рахунках, відсутнє рухоме та нерухоме майно, тому ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішення.

Таким чином зміст норм зазначеного Закону передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за умови доведеності ухилення від їх виконання.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про ухилення боржника від виконання його зобов'язань.

«Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ст.76 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Державним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду, до суду першої інстанції надано не було.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання боржником копій постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Крім того раніше ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14 листопада 2013 року в задоволенні подання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ткача Дмитра Михайловича про заборону виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, - було відмовлено з посиланням на те, що державним виконавцем не вжито усіх необхідних заходів примусового виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.43 т.2).

Вбачається, що після постановлення вказаної ухвали суду від 14.11.2013 року до часу звернення з новим поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державним виконавцем лише складений акт від 11.12.2013 року про неможливість перевірки майнового стану боржника у зв'язку з відсутністю мешканців у його квартирі.

Разом з тим державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 було застосовано судом першої інстанції без достатніх підстав, оскільки не доведено факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 березня 2014 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ткача Дмитра Михайловича про заборону виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 13.03.2019 року.