ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/918/17
Провадження № 22-ц/4820/394/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області в складі судді Базарника Б.І. від 23 листопада 2018 року.

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року Славутська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області звернулася в суд з цим позовом до відповідача, вказуючи, що наказом Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області №88-0 від 07.11.2016 року ОСОБА_4 звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб у зв'язку зі зміною організаційної структури, штатного розпису, скороченням штатної чисельності на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 до Славутської ОДПІ про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов'язання вчинити дії задоволено.

На виконання вказаного судового рішення в частині негайного виконання позивачем видано наказ №96-о від 28.12.2016 року, яким відповідача поновлено на посаді головного державного ревізора інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Славутської ОДПІ з 08.11.2016 року та виплачено останньому середній заробіток за один місяць в розмірі 2585 грн.

Славутською ОДПІ подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Вінницьким апеляційним адміністративним судом 06.04.2017 року скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У зв'язку з цим Славутською ОДПІ 21 квітня 2017 року прийнято наказ №28-о «Про скасування наказу про поновлення на посаді».

06.01.2017 року позивачем видано наказ №2-в про надання відповідачу за його заявою щорічної основної оплачуваної відпустку на 30 календарних днів з 16 січня 2017 року по 14 лютого 2017 року включно за робочий період з 08.11.2016 року по 07.11.2017 року та відповідно до ст.57 Закону України «Про державну службу» виплачено грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати. Ця відпустка надана наперед за невідпрацьований період.

Славутською ОДПІ 16.01.2017 року видано наказ №4-в «Про надання днів відпочинку та перенесення відпустки ОСОБА_4» та продовжено щорічну відпустку на 2 календарних дні з 15 лютого 2017 року по 16 лютого 2017 року включно.

27.01.2017 року позивачем видано наказ №8-в «Про надання відпустки ОСОБА_4», відповідно якого останньому надано додаткову оплачувану відпустку для підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) з 30 січня 2017 року по 28 квітня 2017 року на підставі ст.15 Закону України «Про відпустки».

Всього Славутською ОДПІ проведено відповідачу наступні виплати: компенсацію середнього заробітку за один місяць в розмірі 2585 грн.; посадовий оклад за грудень з 28.12.2016 року по 31.12.2016 року за три робочі дні в розмірі 352,50 грн.; надбавку за спецзвання за грудень за три робочі дні в розмірі 27,27 грн.; за вислугу років за грудень за три робочі дні в розмірі 21,15 грн.; проведено індексацію за грудень - 8,73 грн.; посадовий оклад за січень з 01.01.2017 року по 15.01.2017 року за вісім робочих днів - 1234 грн.; надбавку за спецзвання за січень за 8 робочих днів - 74,04 грн.; премію за січень 2017 року в розмірі 123,40 грн.; за відпустку по донорству крові з 16 січня по 17 січня 2017 року за 2 календарні дні - 217,08 грн.; за основну щорічну відпустку з 18 січня по 29 січня 2017 року за 12 календарних днів - 1302,48 грн.; грошову допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати - 2988,10 грн.; за учбову відпустку з 30 січня по 31 березня 2017 року за 61 календарний день - 6620,94 грн.

Позивач вважає, що оскільки Вінницьким апеляційним адміністративним судом 06.04.2017 року винесено постанову, відповідно до якої наказ №88-о від 07.11.2016 року є чинним, що підтверджує правомірність звільнення відповідача 07.11.2016 року, то відповідно немає підстав визнавати за ОСОБА_4 право на відпустку та на отримання заробітної плати за час цієї відпустки, заробітну плату, надбавку, індексацію, грошову допомогу та інші кошти в розмірі 12439,56 грн.

Тому просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 12439,56 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Славутська ОДПІ у Хмельницькій області просить рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове, яким задовольнити позов. На думку апелянта, ним в повній мірі доведено наявність підстав для повернення коштів в сумі 12439,56 грн. Судом не взято до уваги фактичні обставини справи, порушено норми цивільного і трудового законодавства, а також позицію Верховного Суду України, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд поверхнево розглянув справу та не з'ясував всі її обставини, надав перевагу лише доводам відповідача, чим порушив принципи рівності та змагальності сторін.

Судом не досліджено складові частини нарахувань, які ввійшли у виплачену відповідачу суму коштів в розмірі 12 439,56 грн.

Не враховано, що у відповідача відпала підстава отримання і користування вказаними коштами, оскільки постановою Верховного суду від 19.07.2018 року у справі № 822/2330/16 постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 року залишено без змін та відмовлено в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_4

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що нормами закону не передбачено повернення працівником підприємству коштів, крім випадків, встановлених ст. 127 КЗпП України та ст. 1215 ЦК України. Всі виплати проведені Славутською ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області добровільно, відсутній факт недобросовісного набуття ним коштів, не встановлено наявності рахункової помилки. Тому відповідно до ст. 1215 ЦК України поверненню позивачу зазначені грошові кошти не підлягають.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що наказом Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області №88-0 від 07.11.2016 року ОСОБА_4 звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб, у зв'язку зі зміною організаційної структури, штатного розпису, скороченням штатної чисельності на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

В подальшому цей наказ скасовано постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року, допущено негайне виконання цієї постанови в частині поновлення відповідача на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 2585 грн.

На виконання вказаного судового рішення наказом №96-о від 28.12.2016 року ОСОБА_4 поновлено на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Славутської ОДПІ з 08.11.2016 року та виплачено середній заробіток за один місяць в розмірі 2585 грн.

06 квітня 2017 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року скасовано. Питання про поворот виконання судового рішення судом не було вирішено.

На виконання вищевказаної постанови позивачем 21 квітня 2017 року прийнято наказ №28-о «Про скасування наказу про поновлення на посаді».

Постановою Верховного суду від 19.07.2018 року постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 року залишено без змін.

06.01.2017 року позивачем видано наказ №2-в про надання відповідачу за його заявою щорічної основної оплачуваної відпустку на 30 календарних днів з 16 січня 2017 року по 14 лютого 2017 року включно за робочий період з 08.11.2016 року по 07.11.2017 року та відповідно до ст.57 Закону України «Про державну службу» виплачено грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Славутською ОДПІ 16.01.2017 року видано наказ №4-в «Про надання днів відпочинку та перенесення відпустки ОСОБА_4» та продовжено щорічну відпустку на 2 календарних дні з 15 лютого 2017 року по 16 лютого 2017 року включно.

27.01.2017 року позивачем видано наказ №8-в, яким ОСОБА_4 надано додаткову оплачувану відпустку для підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) з 30 січня 2017 року по 28 квітня 2017 року на підставі ст.15 Закону України «Про відпустки».

Всього Славутською ОДПІ протягом січня - березня 2017 року ОСОБА_4 виплачено: компенсацію середнього заробітку за один місяць в розмірі 2585 грн.; посадовий оклад за грудень з 28.12.2016 року по 31.12.2016 року за три робочі дні в розмірі 352,50 грн.; надбавку за спецзвання за грудень за три робочі дні в розмірі 27,27 грн.; за вислугу років за грудень за три робочі дні в розмірі 21,15 грн.; проведено індексацію за грудень - 8,73 грн.; посадовий оклад за січень з 01.01.2017 року по 15.01.2017 року за вісім робочих днів - 1234 грн.; надбавку за спецзвання за січень за 8 робочих днів - 74,04 грн.; премію за січень 2017 року в розмірі 123,40 грн.;

за відпустку по донорству крові з 16 січня по 17 січня 2017 року за 2 календарні дні - 217,08 грн.; за основну щорічну відпустку з 18 січня по 29 січня 2017 року за 12 календарних днів - 1302,48 грн.; грошову допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати - 2988,10 грн.; за учбову відпустку з 30 січня по 31 березня 2017 року за 61 календарний день - 6620,94 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що питання про поворот виконання судового рішення не вирішувалося, правові підстави для стягнення виплачених відповідачу коштів відсутні.

Так, відповідно до статті 239 КЗпП України, яка регламентує обмеження повороту виконання рішень по трудових спорах, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

За статтею 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з ч.9 ст.444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 445 ЦПК України визначені особливості повороту виконання в окремих категоріях справ. Відповідно до частини 2 вказаної статті у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що питання про поворот виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року в частині виплаченого ОСОБА_4 середнього заробітку за один місяць в розмірі 2585 грн. судами не вирішувалося, відтак відсутні підстави для стягнення виплаченого середнього заробітку в сумі 2585 грн.

Щодо стягнення з відповідача решти коштів - виплаченої заробітної плати, виплачених коштів за відпустку по донорству крові, учбову та основну щорічну відпустку, грошової допомоги, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Згідно ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Позивач не посилався у позовній заяві, а отже, і не доводив достатніми та допустимими доказами факт рахункової помилки та недобросовісності з боку відповідача при отриманні ним коштів - виплаченої заробітної плати, виплачених коштів за відпустку по донорству крові, учбову відпустку, грошової допомоги, відтак заявлені вимоги про стягнення цих коштів не підлягають задоволенню з урахуванням положень, передбачених ч. 1 ст. 1215 ЦК України.

Суд першої інстанції помилково вказав, що норми ст.ст. 1212, 1215 КК України не врегульовують спірні правовідносини, проте це не вплинуло на правильність висновку щодо відсутності фактичних підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 127 Кодексу законів про працю України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

За змістом пункту 2 ч.2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Згідно із ст. 59 цього Закону щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Встановлено, що відповідач у зв'язку з прийняттям наказу про його поновлення на роботі фактично працював у період з 28.12.2016 року по 15.01.2017 року, що складає 17 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів, визначених ст. 73 КЗпП України.

Відповідно до наказу Славутської ОДПІ №2-в від 06.01.2017 року з врахуванням змін, внесених наказами №4-в від 16.01.2017 року, №8-в від 27.01.2017 року, ОСОБА_4 використав частину основної щорічної відпустки (12 календарних днів) у період з 18 січня по 29 січня 2017 року.

Оскільки ОСОБА_4 звільнено до закінчення того робочого часу, в рахунок якого він вже одержав відпустку, позивач відповідно до п. 2 ч.2 ст. 127 КЗпП України має право на стягнення з відповідача виплаченої останньому заробітної плати за невідроблені дні відпустки.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про відпустки», ст.ст. 57, 59 Закону України «Про державну службу», пропорційно до фактично відпрацьованого часу ( 17 календарних днів) тривалість щорічної відпустки складатиме 1 календарний день:

30 календарних днів відпустки : (365-11)=0,08747 - кількість днів відпустки, що припадають на 1 календарний день, без урахування святкових і неробочих днів у цілому за рік;

0,08747 х 17 календарних днів = 1,4399?1 календарний день.

Отже, наявні підстави для стягнення виплачених відповідачу коштів за решту невідроблених днів відпустки (11 календарних днів) на користь позивача.

Згідно з довідкою Славутської ОДПІ від 03.05.2017 року №1549/8/22-14-05-036 (а.с. 29) відповідачу нарахована заробітна плата за час цієї відпустки в сумі 1302,48 грн.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про розмір утриманих податків та інших обов'язкових платежів з вказаної суми та фактично виплачену відповідачу суму заробітної плати за час відпустки.

Наведена обставина унеможливлює розрахунок суми, яка підлягає стягненню з відповідача за невідроблені 11 календарних днів відпустки, що є підставою для відмови у позові в частині зазначеної вимоги.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

Т.В.Спірідонова