Провадження № 2/760/2065/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

за участю представника позивача-ОСОБА_21

відповідача-1 ОСОБА_1

представника відповідача-1-ОСОБА_11

представника ОСОБА_2

представника третьої особи- ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Солом»янського районнна у м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання права користування та зміна договору найму, -

В С Т А Н О В И В :

19.08.2017 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом і просить суд:

- визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1;

- визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1;

- визнати право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3;

- визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 наймачем квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_7.

В обґрунтування позову зазначає, що з 2006 року почала спільно мешкати з ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_1.

Ордер на квартиру АДРЕСА_1 був виданий на батька ОСОБА_8 - ОСОБА_7, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після смерті ОСОБА_7 єдиним наймачем квартири був ОСОБА_8, оскільки залишався там проживати та сплачував комунальні платежі.

Разом з тим, на момент проживання у даній квартирі в ній були зареєстровані брат та племінник ОСОБА_8 - ОСОБА_4 та ОСОБА_6

19.02.2016 позивач уклала шлюб з ОСОБА_8, однак ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 помер та у травні 2017 року був виписаний з квартири у зв'язку зі смертю.

Вказує, що після смерті свого чоловіка позивач звернулася до Дев'ятої Київської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак останній пояснили, що квартира є неприватизованою та перебуває в комунальній власності.

Позивач посилається, що після смерті ОСОБА_8, відповідач неодноразово перешкоджав позивачу у користуванні квартирою та шляхом застосування фізичної сили, відібрав ключі від квартири.

Вважає, що відповідачі втратили право користування квартирою, оскільки останні не проживали в ній з 1997, а єдиним наймачем був померлий ОСОБА_8 з яким проживала позивач.

Крім того, вказує, що після смерті чоловіка, який проживав там на правах члена сім`ї наймача, залишалась проживати у спірній квартирі, а тому набула права користування спірним жилим приміщенням.

За вказаних обставин, позивач вважає за необхідне визнати її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

З урахуванням вищенаведеного просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

19.08.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 22.08.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 19.08.2017 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

04.12.2017 до суду ОСОБА_4 було подано заперечення на позовну заяву. Вказує, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних частках та є приватизованою. Просить відмовити в задоволенні позову як необгрунтованого.

09.02.2018 до суду ОСОБА_3 було подано заяву про забезпечення позову та заяву про збільшення позовних вимог в якій просить суд:

- визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1;

- визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1;

- визнати недійсним розпорядження голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.09.2017 № 647 «Про зміну договору найму», яким визначено ОСОБА_4 наймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним розпорядження голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.10.2017 № 47370 «Про приватизацію житлового приміщення» за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним свідоцтво «Про право власності на житлове приміщення» за адресою:АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 в рівних частках, видане 17.10.2017 згідно розпорядження голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.10.2017 № 47371, серія НОМЕР_4;

- продовжити за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 строк на збереження за нею жилого приміщення, а саме: квартирою АДРЕСА_1 у зв'язку з її відсутністю понад шість місяців з поважних причин;

- визнати право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3;

- визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 наймачем квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_7;

- усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3.

Ухвалою суду від 12.02.2018 було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову, поданої 07.02.2018.

21.05.2018 до суду ОСОБА_4 було подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог.

23.05.2018 до суду від ОСОБА_3 була подана заява про залучення по справі відповідача ОСОБА_9 та заяву про збільшення позовних вимог з урахуванням збільшених вимог, зазначених в заяві від 07.02.2018, просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 20.04.2018 між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 та ОСОБА_9, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40733326 від 20.04.2018.

Ухвалою суду від 23.05.2018 відмовлено у прийнятті до розгляду заяв про збільшення позовних вимог від 09.02.2018 та 23.05.2018.

В судовому засіданні 23.05.2018, не виходячи до нарадчої кімнати, судом було відмовлено в задоволенні заяви про залучення по справі відповідача ОСОБА_9, внаслідок відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - 1 ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_11 заперечували проти позову як необгрунтованого, посилаючись на подані заперечення на позовну заяву та просили відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача - 2 ОСОБА_6 - ОСОБА_12 просила відмовити в задоволенні позову як необгрунтованого.

Представник третьої особи ОСОБА_13 заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Ордеру на житлове приміщення №15869 від 03.05.1965, виданого виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів робітників, ОСОБА_7 було надано 2 кімнати в квартирі АДРЕСА_1 для проживання родиною у складі чотирьох осіб, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_14, та їх синів - ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (Т.1 а.с.50).

Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2012 помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (Т. 1 а.с.21).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 19.02.2016, актовий запис №245, ОСОБА_15 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб (Т. 1 а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього у зв'язку з чим був знятий з реєстраційного обліку зі спірної квартири (Т.1 а.с.20).

Відповідно до розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації № 647 від 15.09.2017 визначено ОСОБА_4 наймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку зі смертю квартиронаймача ОСОБА_7 та за родинною згодою (Т. 1 а.с.51).

Позивач зазначає, що після смерті свого чоловіка залишилась проживати в спірній квартирі та сплачувати комунальні платежі, однак відповідач 1 вигнав останню з квартири.

В обґрунтування своїх вимог, позивач стверджувала, що відповідачі хоча і зареєстровані у спірній квартирі, проте фактично з 1997 в ній не проживають без поважних причин, а тому в силу ст. 71 ЖК України втратили право користування даним житловим приміщенням.

Суд не погоджується з доводами позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Також, Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із відповідними змінами) роз'яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

В п. 10 вказаної Постанови звернуто увагу на те, що у справах у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на житлову площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутній понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу.

В судовому засіданні відповідачі не заперечували факту не проживання у спірній квартирі, однак зазначили, що домовленість була з покійним ОСОБА_8 щодо користування даною квартирою та відповідно, свого інтересу до спірної квартири вони не втрачали.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 стверджував, що у зв'язку з тим, що його брат вживав алкогольні напої, періодично ночував у спірній квартирі та мав кімнату в якій були його особисті речі, постільна білизна та засоби гігієни.

Вказаних обставин, як і доказів на їх спростування позивачем не надано.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16суду пояснила, що позивач тривалий час проживала у спірній квартирі, при цьому відповідачів у спірній квартирі не проживали та вона їх не бачила. Пояснила, що їй відомо, що позивач сплачувала комунальні платежі та допомагала по господарству ОСОБА_8 Після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_4 вигнав позивача зі спірної квартири.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17, суду пояснив, що позивач проживала у спірній квартирі, проте не була зареєстрованою за адресою. Вказав, що ОСОБА_15 забезпечувала сім`ю та допомагала сплачувати комунальні платежі ОСОБА_8, оскільки останній тривалий час не працював. Брат покійного ОСОБА_8 - ОСОБА_4 інколи був в спірній квартирі, проте там не проживав, а його син взагалі там не з`являвся.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18, яка є сусідкою покійного ОСОБА_8 суду пояснила, що відповідачі у спірній квартирі не проживали, проте позивач інколи приходила до квартири. Зазначила, що зі слів покійного ОСОБА_8, комунальні платежі за спірну квартиру допомагав сплачувати ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_8 останній стало відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_15 перебували у зареєстрованому шлюбі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19, яка є сусідкою покійного ОСОБА_8 суду пояснила, що відповідачі у спірній квартирі не проживали, проте позивач інколи приходила до квартири.

Оцінюючи покази допитаних в судовому засіданні свідків, суд вважає, що їх свідчення щодо непроживання відповідачів у спірній квартирі, суд не приймає до уваги, оскільки жодним чином не спростовують доводів відповідача про домовленість з померлим ОСОБА_20 про порядок користування спірною квартирою . Крім того, вказаним свідкам не відомо про поважні причини непроживання відповідачів у спірній квартирі.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що за своє життя ОСОБА_8 з відповідним позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною кварторою не звертався, тим самим визнавав за ними право користування даним житлом, що в свою чергу спростовує доводи позивача про втрату інтересу відповідачів до спірного житла та їх непроживання у спірній квартирі без поважних причин понад 6 місяців.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не надано доказів в обгрунтування позову в цій частині, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Що стосується позовних вимог позивача щодо визнання за нею права користування та зміну договору найму, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово - експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством,установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Частинами 1, 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову повідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

За змістом ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на те всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації № 647 від 15.09.2017 визначено ОСОБА_4 наймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку зі смертю квартиронаймача ОСОБА_7 та за родинною згодою (а.с.51).

Крім того, ОСОБА_8, як наймач квартири за своє життя, як і інші наймачі, тобто відповідачі по справі, письмової згоди, як це передбачено ст. 65 ЖК УРСР, на вселення та проживання позивача в квартирі не надавали, і вона ніколи не була зареєстрована в спірній квартирі, про що не заперечувалося предстаником позивача в судовому засіданні.

З точки зору закону право користування житлом з підстав, передбачених ст. ст. 64, 65 ЖК України, на які посилається позивач при зверненні до суду, особа може мати лише в одному житловому приміщенні.

Відповідно до ксерокопії паспорта, позивач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 (а.с.11).

Однак позивач посилається на ту обставину, що хоча зареєстрована за адресою, однак там не проживає та права власності на житло немає.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що таке право позивача зберігається за нею за адресою її реєстрації.

Як вбачається з пояснень представника позивача в суді та допитаних в судовому засіданні свідків, позивач періодично проживала за зареєстрованою адресою.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача в обгрунтування набуття права користування спірною квартирою у відповідності до вимог ст.ст.64,65 ЖК України , суд вважає недоведеними.

Крім того, як свідчать матеріали справи відповідно до розпорядження відділу приватизації державного житла управління житлово - комунального господарства та будівництва Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.10.2017 № 47370, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 передана ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в приватну, спільну часткову власність (Т.2 а.с.39).

Згідно свідоцтва про власність від 17.10.2017, квартира за адресою : АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних частках ( т.1 а.с.52) .

Разом з цим, відповідно до договору купівлі-продажу від 20.04.2018, спірна квартира на праві власності належить ОСОБА_9

Відповідне розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації № 647 від 15.09.2017, свідоцтво про право влансості від 17.10.2017,як і договір купівлі- продажу від 20.04.2018 у передбаченому законом порядку позивачем оскаржене не було та є чинним на момент розгляду справи.

Відповідно до принципу змагальності сторін, закріпленого у ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статей 77,78 ЦПК України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявлених вимог і в частині визнання за позивачем права користування спірним житловим приміщенням та зміну договору найму, а тому у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. ст. 61, 64, 65, 71 ЖК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання права користування та зміна договору найму, відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інсстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.М. Букіна