Провадження №2/263/1832/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 листопада 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючої судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житлом,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 05 жовтня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житлом.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 07 червня 2013 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності. Відповідно до акта обстеження від 25 вересня 2018 року у вказаній квартирі зареєстрована відповідач, але не проживає у такій більше трьох років. Відповідач не є членом сім`ї позивача у розумінні ст. ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, спільних прав та обов`язків не мають. Позивач здійснює оплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації місця проживання відповідача у вказаній квартирі та не має можливості оформити субсидію, чим порушуються його права. У зв`язку з чим, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 150, 155, 158 ЖК УРСР, ст. ст. 317, 319, 321, 383, 387, 400 ЦК України, позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування указаною квартирою.

Відповідач не скористалася своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направила.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 08 жовтня 2018 року указану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 листопада 2018 року указану позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Донецького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 листопада 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 лютого 2019 року указану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 березня 2019 року указану позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Донецького апеляційного суду від 22 травня 2019 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 березня 2019 року скасовано, справу направлено до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 30 травня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначені підготовчі судові засідання, роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20 листопада 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини.

Судом установлено, з наданої позивачем копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 червня 2013 року № 5317606, виданого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 26 квітня 2012 року.

Відповідно до акта від 25 вересня 2018 року, складеного ОСББ «Зелінського 23», комісія у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є мешканцями будинку АДРЕСА_2 , склали його про те, що з ініціативи власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проведений огляд указаної квартири, в якій зареєстрована ОСОБА_3 , але з 15 червня 2015 року у вказаній квартирі фактично не проживає, особисті речі останньої у квартирі не виявлені.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи, що квартира є власністю позивача, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_3 , знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, судом не встановлено домовленості між власником та відповідачем, які б вказували на поважність такої відсутності останньої, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 385, 405 ЦК України, ст. ст. 5. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житлом, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , телефон НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 21 листопада 2019 року.

Суддя О.А.Шевченко