Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районній суд, Донецької області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Метьолкіної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

10.12.2018 року позивач звернувся до суду із вказаною заявою. Посилався на те, що він згідно договору купівлі продажу житлового будинку є власником будинку розташованого по вул. . Совєтській в смт.. Новотроїцьке, Волноваського району. В будинку також зареєстрована відповідачка - його колишня дружина ОСОБА_2, яка з квітня 2010 року не мешкає у його будинку.

Крім цього, відповідачка не здійснює плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, вказані витрати несе позивач в повному обсязі. Особистих речей відповідачки у зазначеному будинку не має.

Вказує, що відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Між позивачем і відповідачкою не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом.

Оскільки відповідачка у будинку не проживає без поважних причин більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, вважає що вона втратили право користування вказаним житлом.

Отримання рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право користування будинком, необхідне для зняття відповідачки з реєстрації у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV, так як кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір оплати за комунальні послуги та оформлення субсидії, у звязку з чим був вимушений звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, у разі неявки відповідачки не заперечує проти винесення по справі заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, що вбачається з поштового повідомлення про отримання судової повістки, про причину неявки суд не інформувала, тому суд визнає причину неявки відповідачки неповажними і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З копії паспорту серії ЕН 320328 виданого Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області 23.03.2004 року імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, що є наявною у справі вбачається, що він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 187675 від 28.04.2010 року встановлено що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 28 квітня 2010 року було розірвано шлюб, актовий запис № 87 (а.с.7).

Згідно копії договору купівлі продажу жилого будинку встановлено, що 25.12.2007 року ОСОБА_1 придбав житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Совєтська, 93, смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 5223012 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17492765 (а.с.8-10).

З акту обстеження матеріально-комунальних умов, який видано депутатом Новотроїцької селищної ради встановлено, що станом на 08.10.2018 року за адресою: вул. Совєтська, 93. смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області мешкає ОСОБА_1 та також зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2, яка з 2010 року не мешкає за вказаною адресою, її речі у будинку відсутні (а.с.3-4).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку № 93 розташованого по вул. Совєтська в смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, де він зареєстрований та мешкає. Відповідачка у справі є його родичкою, зареєстрована у будинку позивача, однак з 2010 року у вказаному будинку вона не мешкає..

Враховуючи, що відповідачка добровільно залишила будинок і не мешкає у ньому без поважних причин більше одного року, її особистих речей і спального місця в будинку не має, не знялася з реєстрації, до суду за викликом не зявилася , заперечень не надала, що дає право суду визнати, що вона перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання стягнення судових витрат позивач не ставить.

На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Совєтська, 93, смт. Новтроїцьке Волноваського району Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте Волноваським районним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.В. Писанець