Житомирський апеляційний суд
Справа №278/666/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 20 травня 2019 року, суддею Зубчук І.В. у м. Житомирі,

у справі №278/666/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила стягувати на її користь з ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання їх повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення її позову.

На її думку, суд дійшов помилкового висновку про неможливість батька надавати матеріальну допомогу на утримання їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Наявність у відповідача іншої дитини не виключає його обов`язку сплачувати аліменти повнолітній дочці.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітньої дочки, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину, а також дружину, яка отримує мінімальну заробітну плату. Крім того, він несе витрати на сплату комунальних послуг. Позивачка працевлаштована, проживає з іншим чоловіком, який теж повинен забезпечувати матеріально дочку. Дочка є повнолітньою, може навчатись заочно і працевлаштуватись. Просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є студенткою першого курсу денної форми навчання (контрактної форми фінансування) Навчально-наукового інституту іноземної філології Житомирського державного університету імені Івана Франка, термін якого з 01.09.2018 по 30.06.2022 (а.с. 8, 10). Загальна вартість навчання за 2018-2022 навчальні роки складає 85100 грн (а.с. 11).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому він не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_3 , досягнувши повноліття, вправі самостійно звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається із матеріалів справи, повнолітня ОСОБА_3 проживає у с. АДРЕСА_1 , Житомирського району Житомирської області разом із матір`ю (а.с. 9).

Навчання ОСОБА_3 на денному відділенні вищевказаного навчального закладу вимагає від неї необхідності купувати канцелярські вироби, підручники та інші необхідні для навчання речі, оплачувати вартість навчання, проїзду до навчального закладу та інші необхідні для навчання послуги.

ОСОБА_2 працює, його заробітна плата за вересень 2018 лютий 2019 року склала 77912,96 грн, що в середньому за місяць становить 12985 грн (а.с. 14). Останній сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, наявність у відповідача доходу, який надає йому можливість надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітньої дочки та її потреба у такій допомозі, спростовує висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому, посилання суду та відповідача на необхідність утримання іншої неповнолітньої дитини, не виключає можливості останнього, враховуючи розмір його доходу, надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

Доводи ОСОБА_5 про необхідність утримання дружини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки остання є працездатною, працевлаштована та отримує самостійний дохід в сумі 4173 грн на місяць (а.с. 27).

Посилання відповідача на необхідність сплати комунальних послуг (3000-3500грн щомісяця) нічим не підтверджені та не спростовують можливість надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Крім того, навчання ОСОБА_3 на денному відділенні навчального закладу об`єктивно перешкоджає їй займатись діяльністю, направленою на отримання доходу, зокрема, працевлаштуватись, а тому доводи відзиву відповідача у цій частині суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Отримання позивачкою доходу не впливає на можливість ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, а посилання відповідача на те, що інший чоловік, з яким проживає його колишня дружина, має нести витрати на утримання дочки ОСОБА_6 , не узгоджуються із нормами чинного законодавства.

Частино 3 ст. 199 СК України передбачено також право батьків, з ким проживає дочка, син, крім них особисто, на звернення з позовом про стягнення аліментів, а тому доводи відповідача про відсутність такого права у позивачки, з якою проживає їх дочка, є помилковими.

Отже, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 14 березня 2019 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022.

Позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, не узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Тому, у цій частині позову слід відмовити.

З ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 1921 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2019 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає у АДРЕСА_1 , працює викладачем у Житомирському агротехнічному коледжі, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає у АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 14 березня 2019 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022 року.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1921 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 24 липня 2019 року.