Справа № 204/7279/19
Провадження № 2/204/1853/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборонності, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 95 997 грн. 50 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 479 грн. та витрати у зв`язку із явкою представника позивача до суду в розмірі 5 000 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначає, що 25 липня 2018 року між ПАТ «Кредобанк» правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-123890, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 73 320 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 40854601 на суму 6 010 грн. та № 40854474 на суму 67 310 грн. та випискою руху коштів по рахунку. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у розмірі 95 997 грн. 50 коп., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 71 751 грн. 27 коп., суми заборгованості за відсотками у розмірі 21 950 грн. 75 коп., пені у розмірі 2 295 грн. 48 коп. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

У відповідності до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У судовому засіданні встановлено, що25 липня 2018 року між ПАТ «Кредобанк» правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-123890, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 73 320 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 40854601 на суму 6 010 грн. та № 40854474 на суму 67 310 грн. та випискою руху коштів по рахунку.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у розмірі 95 997 грн. 50 коп., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 71 751 грн. 27 коп., суми заборгованості за відсотками у розмірі 21 950 грн. 75 коп., пені у розмірі 2 295 грн. 48 коп., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 479 грн., то дана вимога не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.

Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Проте, не можливо достовірно встановити, що фактично АТ «Кредобанк» сплатив грошові кошти адвокату Кізко Л.С. за надання правової допомоги, оскільки суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні ст.ст. 77,79 ЦПК України, а саме, в судовому засіданні, не надано договір про надання правової допомоги укладений між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 , що унеможливлює встановити, що зазначені витрати були понесені позивачем саме у зв`язку із представництвом його інтересів у суді за даною цивільною справою. Крім того, не надано суду представником позивача й розрахунку таких витрат із зазначенням виду послуги, часу, необхідного для її виконання та вартості послуги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови в задоволенні даної вимоги.

Крім того, що стосується вимоги позивача щодо стягнення витрат у зв`язку із явкою представника позивача до суду в розмірі 5 000 грн., то дана вимога також не може бути задоволена, у зв`язку з тим, що у суду відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт понесених позивачем витрат у розмірі 5 000 грн. для забезпечення явки адвоката у судове засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у сумі 1 921 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 76-78, 81, 89, 141, 259, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборонності задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78) суму заборгованості за кредитом у розмірі 71 751 грн. 27 коп., суму заборгованості за відсотками у розмірі 21 950 грн. 75 коп., пеню у розмірі 2 295 грн. 48 коп., судові витрати по справі у розмірі 1 921 грн., а всього 97 918 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська