Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 723/1976/17

провадження № 61-26708св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю.В.,

учасники справи:

стягувач (заявник) -публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»,

представник стягувача -Пономаренко Олександр Володимирович,

суб'єкт оскарження -старший державний виконавець Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Казмирович Валерій Максимович,

боржник - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області, у складі судді Яківчика І. В., від 18 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області, у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Височанської Н. К., Владичана А. І., від 03 жовтня 2017 року.

Короткий зміст скарги та її обґрунтування

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Казмировича В. М.

Скарга мотивована тим, що старшим державним виконавцем Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Казмировичем В. М. при примусовому виконанні виконавчого листа у цивільній справі № 723/1818/14-ц, виданого Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 20 січня 2017 року, було відкрито виконавче провадження ВП № 53256995. 30 червня 2017 року старшим державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з тих підстав, що державним виконавцем не виявлено майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Заявник вважає, що державним виконавцем були порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не здійснені усі необхідні для виконання судового рішення дії, які передбачені вказаним законом, що призвело до порушення прав ПАТ «Родовід Банк».

Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ «Родовід Банк» просило визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Казмировича В. М. у виконавчому провадженню ВП № 53256995; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 червня 2016 року та вирішити питання про продовження виконавчих дій.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області

від 18 серпня 2017 року у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем здійснено необхідні дії та встановлено, що у боржника відсутнє будь-яке майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, а тому судом не встановлено порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» і прав заявника.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2017 рокуапеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» відхилено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що державним виконавцем у межах виконавчого провадження вчинено всі дії щодо встановлення доходів боржника, розшуку його майна, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ПАТ «Родовід Банк» на бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Казмировича В. М. визнано законним та обґрунтованим.

Короткий зміст касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати оскаржені ухвали та постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм Закону України «Про виконавче провадження» та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки тим обставинам, що державним виконавцем при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа були вжиті не всі заходи, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем були порушені вимоги

статей 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», не здійснені усі необхідні дії, які передбачені вказаним законом, не було вжито належних заходів по розшуку майна боржника шляхом направлення відповідних запитів до відповідного відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника у шлюбі, до відповідних органів щодо реєстрації боржника як засновника будь-якої установи, а також не вчинено інших дій, передбачених законом.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

31 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2014 року у справі № 723/1818/14-ц стягнуто з

ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість у розмірі

35 926,97 грн.

20 січня 2017 року старшим державним виконавцем Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Казмировичем В. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53256995 по примусовому виконанню виконавчого листа № 723/1818/14-ц, виданого

24 листопада 2014 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості у розмірі 35 926,97 грн.

Згідно з відповіддю органів Пенсійного фонду України від 20 січня 2017 року про осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, останнє місце роботи ОСОБА_5 та отримання ним пенсії не встановлено.

Відповідно до відповіді органів Державної фіскальної служби України від 23 січня 2017 року ОСОБА_5 на обліку в органах податкової служби не перебуває.

З довідки відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецької області від 27 січня 2017 року № 11-28-0.7-112/2-17 вбачається, що земельні ділянки за ОСОБА_5 не зареєстровані.

За змістом відповіді сервісного центру № 7344 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Чернівецької області

від 24 січня 2017 року № 51 зареєстровані за ОСОБА_5 транспортні засоби відсутні.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 лютого 2017 року відомості відносно майна ОСОБА_5 відсутні.

28 червня 2017 року старшим державним виконавцем складено акт у виконавчому провадженні ВП № 53256995, відповідно до якого згідно відповіді з установ, що реєструють право власності, за боржником майна не виявлено.

30 червня 2017 року старшим державним виконавцем Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Казмировичем В. М. винесено постанову про повернення виконавчого листа № 723/1818/14-ц стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, та безрезультатністю здійснених заходів щодо його розшуку.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 14 ЦПК України, 2004 року, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У частині другій статті 387 ЦПК України, 2004 року, зазначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби і приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов'язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не врахував вказані вимоги Закону України «Про виконавче провадження», не встановив та належним чином не перевірив доводів ПАТ «Родовід Банк» щодо недотримання державним виконавцем норм чинного законодавства, а саме: чи направляв державний виконавець запити до відповідних органів про надання інформації про перебування боржника у шлюбі, про реєстрацію боржника як засновника будь-якої установи, підприємства, організації; чи звертався державний виконавець до банківських та фінансових установ про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника; чи звертався державний виконавець до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України.

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив, чи проводив державний виконавець зазначені перевірки з періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Усунути ці недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду, з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, неможливо.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, коли суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки суд апеляційної інстанції не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та не перевірив доводи сторін і надані на їх підтвердження докази, ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно об'єктивно дослідити вказані в цій постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк