Номер провадження 2/754/5253/19
Справа №754/4904/19
08 жовтня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва
у складі судді - Зотько Т.А.
за участі секретаря судового засідання - Малинки А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО - страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-
Позивач ПрАТ «ПРОСТО - страхування» в особі представника - адвоката Синюка С.Л., звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в загальній сумі 6 407, 04 грн., витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. та витрати, пов`язані з оплатою професійної правової допомоги у сумі 3 000,00 грн.
Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 було укладено Поліс № АМ/1342792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого було застраховано відповідальність транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 .
05.05.2018 року в м. Києві на проспекті Маяковського відбулась дорожньо - транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 ; та забезпечений транспортний засіб «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .
Відповідно до Постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 .
22.10.2018 року до АТ «Просто-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 6 407, 04 грн. звернулось ПрАТ «СК «АХА Страхування». За результатами даної заяви було встановлено, що транспортний засіб «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований згідно договору добровільного страхування № 560а7к5, укладеного між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «АХА Страхування» 29 грудня 2017 року.
Таким чином, у зв`язку із виплатою страхового відшкодування ПрАТ «СК «Аха Страхування» набуло права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. А оскільки, цивільна відповідальність водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована відповідно до Полісу № АМ/1342792, АТ «Просто-страхування» на підставі страхового № 128548 від 26.11.2018 року прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «АХА Страхування» в розмірі 6 407, 04 грн.
Отже, оскільки відповідач під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, а тому позивач звернувся до суду із позовом відповідно до якого просить стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 6 407, 04 грн., витрати по оплаті судового збору та судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги.
Ухвалою судді від 05.04.2019 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України.
Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.
Ухвалою судді від 11.06.2019 було здійснено перехід з розгляду справи з спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в спрощене позовне провадження з (повідомленням) викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. В ході розгляду справи представник позивача ПрАТ «Просто-страхування» - Синюк С.Л., подав клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача. Крім того зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Відзиву на позовну заяву від відповідача, у встановлений відповідно до діючого законодавства строк, на адресу суду не надходило.
Суд, на підставі п. 1 ч. 6 ст. 19, ст. 274, ст. 279 ЦПК України, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку.
Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалами, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Судом встановлено, що 05.05.2018 року близько 22.09 год. по пр. Маяковського, в м. Києві, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шевролет» д/н НОМЕР_1 при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ TF 55YO» д/н НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3 ), внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження. При цьому, ОСОБА_1 керував автомобілем «Шевролет» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п. п. 2.3Б, 10.1, 12.1, 2.9А ПДР України, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25.07.2018 року.
Внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , що був застрахований у ПрАТ «АХА Страхування», згідно договору добровільного страхування № 560а7к5 від 28.12.2017 року.
22.10.2018 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» в особі представника за довіреністю ТОВ «ЮК «Старк Україна» звернулось до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування в розмірі 6 407, 04 грн. (а.с.12-13).
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА 2384342 від 06.06.2018 та умов Договору страхування № 560а7к5 від 28.12.2017, розмір страхового відшкодування склав суму 6 407, 04 грн., яку ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу.
Таким чином, у зв"язку із виплатою страхового відшкодування ПрАТ "СК "АХА Страхування" набуло права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки
Судом встановлено, що відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована відповідно до Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «Просто-страхування» (поліс № АМ/1342792).
6 407, 04 грн. (а.с.10).
Відповідач під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, таким чином відповідно до вимог діючого законодавства страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, чим і скористався позивач.
На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.п. 38.1.1. «ґ» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Крім того, відповідно до п.п. 38.1.1 «а» п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Про виникнення майнової вимоги на підставі умов ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачу було повідомлено шляхом направлення майнової претензії із пропозицію в порядку регресу добровільно відшкодувати понесені матеріальні збитки, однак відповідач на претензію не відреагував, добровільно кошти позивачу не відшкодував.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «ПРОСТО-страхуавння» про відшкодування затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 6 407, 04 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.
Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.
Позивачем ПрАТ «ПРОСТО-страхування» надано суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000, 00 грн., що підтверджується дослідженими судом документами, а саме: Договором про надання правової допомоги №23 від 03.01.2019 року; реєстром справ від 03.01.2019 року; актом виконаних робіт від 31.01.2019 року; детальним описом виконаних робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 31.01.2019 року, що складає 3000, 00 грн.; платіжними дорученнями № 2256 від 05.02.2019 року (а.с.53-60).
Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000, 00 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921, 00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 16, 19, 76-79, 81, 82, 133, 137, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 273, 274, 279 - 281, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 11, 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО - страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Суддя: