Дата документу 19.02.2019
Справа № 320/2232/17-ц
Провадження № 2/320/41/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Редько О.В.,

за участі секретаря Колеснікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області обєднану цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та позовом ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» за первісним позовом звернувся до суду, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 106000,00 грн. станом на 17.03.2017 року за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року та судові витрати.

Первісна позовна заява обґрунтована, тим, що 03.06.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №ZPMWGK, згідно з яким позивач зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 99029 грн. 93 коп. на термін до 03.06.2018 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Однак відповідач свої зобовязання не виконав, внаслідок чого станом на 17.03.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 127206 грн. 41 коп., яка складається з наступного: 36238 грн. 91 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34130 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом; 12255 грн. 15 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 44582 грн. 18 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Також позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 106000 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 36238 грн. 91 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34130 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 12255 грн. 15 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 23375 грн. 77 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Крім того, в забезпечення виконання зобовязання за договором №ZPMWGK між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладений договір поруки. Однак поручитель не виконав забезпечене зобовязання. Тому позивач звернувся до суду з позовом про солідне стягнення заборгованості з відповідачів.

23.11.2017 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 03.06.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір №ZPMWGK за умовами якого ОСОБА_1 наданий кредит в розмірі 88593 грн. 63 коп. У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору Банком у 2011 році на її адресу направлено повідомлення про дострокове повернення залишку по кредиту та штрафних санкцій. У 2012 році ПАТ КБ «Приватбанк» повторно направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення про необхідність дострокового повернення залишку по кредиту та штрафних санкцій та вказав, що в разу неповернення грошових коштів буде звернено стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, який надано в іпотеку в якості забезпечення виконання умов кредитного договору. У звязку з тим, що ОСОБА_1 на вимоги Банку своєчасно не сплатила залишок по кредиту, Банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.07.2012 року по цивільній справі №320/521/14-ц позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені та у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та штрафними санкціями звернуто стягнення на предмет іпотеки. 24 жовтня 2014 року ОСОБА_4 в якості забезпечення зобовязань за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року уклад з банком договір поруки, який позивач за зустрічним позовом вважає недійсним, оскільки договір поруки укладено на підставі кредитного договору та додаткової угоди, строк дії яких закінчився. Тому ОСОБА_4 просить визнати недійсним договір поруки №ZPMWGK/1 укладений 24.10.2014 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк».

04.12.2017 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним обєднано в одне провадження.

06.02.2018 року від ПАТ КБ «Приватбанк» - позивача за первісним позовом на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено в забезпечення виконання кредитного договору від 03.06.2008 року №ZPMWGK між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. При укладенні договору поруки було дотримано всі передбачені істотні умови договори, які були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами так і прийняті ними як обовязкові умови. Крім того, позивач за первісним позовом просить застосувати строки позовної давності, оскільки договір поруки був укладений ще 24.10.2014 року, а зустрічний позов був поручителем був поданий лише 23.11.2017 року. Внаслідок цього відповідач за первісним позовом пропустив строки позовної давності. Тому позивач за первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви, а первісну позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

13.02.2018 року на адресу суду від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення на відзив, в яких зазначено, що у відзиві на зустрічну позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на правомірність укладення договору поруки та просить застосувати строк позовної давності, однак з цією позицією вони не згодні. В запереченні на відзив на позовну заяву представник відповідача за первісним позовом зазначає, що у звязку з тим, що в червні 2010 року на адресу відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 банком надіслано повідомлення нарахування процентів, штрафів та пені не повинно нараховуватись. Крім того зазначено, що у даній справі договір поруки укладався в якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, строк дії якого припинився, а це не узгоджується з приписами чинного законодавства та свідчить про те, що договір поруки є нікчемним. Також у запереченнях на відзив зазначено, що в заочному рішенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області вказувалось, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором склав 81809 грн. 51 коп. Крім того з 2010 року, на думку представника відповідача за первісним позовом, проценти не повинні були нараховуватись, а тому сума боргу в розмірі 81809 грн. 51 коп. була сплачена. Тому представник відповідача за первісним позовом просить позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року та договором поруки залишити без задоволення, а зустрічний позов задовольнити.

У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує із первинного позову, зустрічного позову, інших заяв сторін по суді справи, сторони визнають факт укладання кредитного договору від 03.06.2008 року №ZPMWGK, факт надання кредиту та укладання договору поруки від 24.10.2014 року на забезпечення кредитного договору №ZPMWGK від 03.06.2008 року. Ці обставинами сторонами, що приймали участь у справі, не оспорюються.

Як слідує із документів, доданих позивачем за первісним позовом до справи в копіях між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_5 03.06.2008 року укладений кредитний договір №ZPMWGK, згідно з яким позичальник отримала грошові кошти в розмірі 85000 грн. 00 коп. /а.с.13-17/.

22.08.2012 року до кредитного договору №ZPMWGK укладена додаткова угода №1 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_5 /а.с.18-19/. Сторонами змінений графік повернення кредиту.

22.07.2014 року заочним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (повторним) позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про звернення стягнення задоволено в повному обсязі. Зазначеним рішенням в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року звернено стягнення на будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Лисконоженко, буд. 83 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки /а.с.82-83/.

24.10.2014 року до кредитного договору №ZPMWGK укладена додаткова угода №2 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_5 /а.с.20-22/. Сторонами договору змінений графік платежів, зазначена нова процентна ставка та прощена частина боргу за кредитним договором. У цей же день 24.10.2014 року на забезпечення виконання зміненого кредитного договору №ZPMWGK від 03.06.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_7 укладений договір поруки /а.с.23/.

14.02.2017 року поручителю ОСОБА_2 банком надіслано повідомлення про порушення зобовязань за договором та утворення заборгованості в розмірі 98901 грн. 54 коп. /а.с. 9-10/.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року станом на 17.03.2017 загальна заборгованість ОСОБА_1 складає: 127206 грн. 41 коп., яка складається з наступного: 36238 грн. 91 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34130 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом; 12255 грн. 15 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 44582 грн. 18 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Також позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 106000 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 36238 грн. 91 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34130 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 12255 грн. 15 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 23375 грн. 77 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. /а.с. 5-8/.

Пунктом 5.5 кредитного договору №ZPMWGK від 03.06.2008 року сторони збільшили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки до 5 років.

Згідно з меморіальним ордером №1 від 20.05.2016 року /а.с. 144/ грошові кошти в сумі 79000 грн, що отримані від продажу предмету іпотеки, зараховані на рахунок ОСОБА_1, визначений п.8.2 кредитного договору, для сплати заборгованості за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року.

Як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року /а.с. 5-8/ останній платіж, що внесений за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року самим позичальником, здійснений 22.07.2015 року в сумі 8000 грн.

Оцінивши наведені докази суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року. Суд вважає, що позивач за первісним позовом довів за допомогою належних, достатніх і достовірних доказів той факт, що відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконує зобовязання за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року. Неналежне виконання грошового зобовязання ОСОБА_1 порушує право позивача за первісним позовом.

У задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_4 слід відмовити, тому що договір поруки від 24.10.2014 року припинив свою дію на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Позивач за первісним позовом протягом 6 місяців з дня настання права вимоги не пред'явив позов до поручителя. Як слідує із розрахунку заборгованості після укладання додаткової угоди №2 від 24.10.2014 року до кредитного договору №ZPMWGK від 03.06.2008 року /а.с. 5-8/, відповідач ОСОБА_1 сплачувала за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року лише 22.07.2015 року 8000 грн. Платежі за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року у листопаді-грудні 2014, січні- червні 2015, серпні 2015 березні 2017 відповідачем ОСОБА_1 не здійснювалися. При виборі і застосуванні ч.4 ст.559 ЦК України суд враховує висновки, що викладені в Постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14.

Єдиним доводом відповідача ОСОБА_4 проти позову є те, що позивач за первісним позовом своїми письмовими вимогами на адресу відповідача ОСОБА_1 від 31.05.2010 року, 21.06.2010 року та 19.01.2012 року змінив строк повернення кредиту за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року вимагаючи достроково повернути кредит, а відтак позивач не може нараховувати відповідачам проценти і неустойку за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року після настання строку повернення кредиту, а може лише претендувати на кошти, що передбачені ч.2 ст.625 ЦК України.

Окрім письмових вимог позивача відповідач ОСОБА_4 посилається на те, що строк повернення кредиту змінений заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.07.2014 року яким задоволений позов ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки /а.с.82-83/.

На підтвердження своїх вимог відповідач надає посилається на такі обставини і надає відповідні їм докази:

1) 31.05.2010 року на адресу ОСОБА_1 банком надіслано повідомлення, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» вимагав від позичальника повернути суму кредити в повному обсязі, а також нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання повідомлення /а.с.84/.

2) 21.06.2010 року на адресу ОСОБА_1 банком надіслано повідомлення, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» вимагав від позичальника повернути суму кредити в повному обсязі, а також нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання повідомлення /а.с.223/.

3) 19.01.2012 року на адресу ОСОБА_1 банком надіслано повідомлення, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» вимагав від позичальника повернути кредит в розмірі 99029 грн. 91 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Також в повідомленні зазначено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» укладено договір іпотеки нерухомого майна. У вимозі зазначено, що в разу невиконання порушеного зобовязання в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги буде прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки /ас.85/.

Оцінивши заперечення проти позову відповідача ОСОБА_4 та надані на підтвердження їх докази суд вважає, що відповідач не довів факту зміни строку виконання за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року. Дійсно позивач надсилав вимоги про дострокове повернення кредиту, але після їх надіслання сторони договору додатковими угодами №1 від 22.08.2012 року та додатковою угодою №2 від 24.10.2014 року до кредитного договору №ZPMWGK від 03.06.2008 року передбачили нові строки повернення кредиту. Остання додаткова угода №2 від 24.10.2014 року, яка мала місце після ухвалення Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області заочного рішення від 22.07.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, сторони передбачили, що кредит має бути повернений частинами, що вносяться кожного місяця, в строк з 25.11.2014 року до 25.06.2022 року.

Спірні правовідносини врегульовані наступними нормами матеріального права.

1. Ч. 1, 2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050, ч.1 ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 цієї статті за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою цієї статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір процентної ставки визначений п.3.1, 8.1 кредитного договору №ZPMWGK від 03.06.2008 року.

2. Ч. 1 ст. 626, ч.1 ст. 651, ч. 1 ст. 653 ЦК України. Ч.1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

3. Ч. 1 ст. 611 ЦК України. Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

На підставі зазначених норм матеріального права суд вирішив спір, що виник між позивачем і відповідачами.

Вирішуючи зустрічний позов суд приходить до висновку, що він не підлягає задоволенню. Виключний перелік обставин для визнання правочину недійсним визначений в параграфі 2 Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону глави 16 книги першої ЦК України. Підстави, які зазначені представником відповідача ОСОБА_4 у зустрічному позові, не передбачені цим параграфом для визнання правочину недійсним.

Судовими витратами, які підтвердили сторони під час розгляду справи, є витрати на сплату судового збору, що сплачені ПАТ КБ Приватбанк під час предявлення позову в сумі 1600 грн, а також 640 грн судового збору, що сплачені відповідачем ОСОБА_4 за подачу зустрічного позову. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись положеннями ст.4, 5, 13, 76, 81, 82, 83, 95, 141, 247, 264, 265, 273, 352, 354, 355, п.15.5 розділу XIII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Первісний позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 106000 (сто шість тисяч) грн.. станом на 17.03.2017 року за кредитним договором №ZPMWGK від 03.06.2008 року, яка складається з наступного: 36238 грн. 91 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34130 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 12255 грн. 15 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 23375 грн. 77 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

У задоволені зустрічного позовну ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним договору поруки - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , р/р 3111 у ПАТ КБ Приватбанк, МФО 305299, юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, буд.50, м. Дніпро, 69094.

Відповідач-1: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження місто Мелітополь Запорізької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: вул. Лисконоженко, буд.83, м. Мелітополь, Запорізька область, 72306.: вул. Інтеркультурна, буд.191, м. Мелітополь, Запорізька область, 72312.

Відповідач-2: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження місто Мелітополь Запорізької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації: вул. Лисконоженко, буд.83, м. Мелітополь, Запорізька область, 72306.: вул. Інтеркультурна, буд.191, м. Мелітополь, Запорізька область, 72312.

Суддя О.В. Редько