Постанова

Іменем України

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 754/3614/19

провадження № 61-12904св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Київська міська рада,

відповідачі: Державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чекригін Олександр Валерійович, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

третя особа - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року у складі судді Бабко В. В. та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року Київська міська рада звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чекригіна О. В., Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року, зокрема, відкрито провадження у справі.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Деснянському районному суду м. Києва.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та вважав, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у липні 2019 року, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року в частині відкриття провадження у справі скасувати й прийняти нову постанову про залишення позову Київської міської ради без розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що жоден з відповідачів не зареєстрований у Деснянському районі м. Києва, позов поданий не з приводу нерухомого майна, позивач оскаржує неправомірність дій державного реєстратора, як суб`єкта владних повноважень, отже спір не підлягає розгляду в Деснянському районному суді м. Києва.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У серпні 2019 рокудо Верховного Суду надійшов відзив Київської міської ради на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Мотивуючи відзив, позивач зазначив, щосуди дійшли правильного висновку про відкриття провадження у справі, оскільки спірні правовідносини пов`язані з оспорюванням реєстрації вже набутого права власності на об`єкт нерухомого майна третьою особою, тобто з приводу нерухомого майна, тому має розглядатися за місцем знаходження такого майна.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 754/3614/19 з Деснянського районного суду м. Києва.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що у березні 2019 року Київська міська рада звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чекригіна О. В., Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Підставою позову зазначено те, що спір виник з приводу реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме на нежитлове приміщення, в якому розташовано магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За територіально-адміністративним поділом вказана адреса знаходиться в Деснянському районі м. Києва.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Разом з тим відповідно до пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності може бути оскаржена в касаційному порядку.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з частинами першою, восьмою статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідним від якого є такі вимоги.

Вимоги про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора чи нотаріуса про державну реєстрацію речових прав і обтяжень на нерухоме майно та про скасування цих рішень має розглядати суд, до компетенції якого належить розгляд позовів, які виникають з приводу нерухомого майна, щодо якого державний реєстратор чи нотаріус прийняли вказані рішення.

Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року (справа № 442/4490/18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, яке територіально розташоване у Деснянському районі м. Києва, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що згідно з правилами виключної підсудності відповідно до вимог статті 30 ЦПК України такий спір підлягає розгляду за місцезнаходженням вказаного майна, а не відповідачів.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів вважає безпідставними викладені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_1 щодо розгляду справи за місцезнаходженням відповідачів у справі.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду, визначених статтею 400 ЦПК України, згідно з якою установлення фактичних обставин у справі, дослідження доказів і надання їм правової оцінки не належить до компетенції касаційного суду.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від

09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки такі судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на те, що судом касаційної інстанції рішення не змінюється та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Бурлаков
Судді:В. М. Коротун
М. Є. Червинська