ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої органом досудового розслідування, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з неодноразово уточненим позовом до Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої органом досудового розслідування, мотивуючи тим, що 25 грудня 2014 року з 15 години 00 хвилин до 04 години 10 хвилин 26 грудня 2014 року на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року слідчим СВ Індустріального РВ Дніпропетровського ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Фроловим А.О. в рамках матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄДРДР за №0004006 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.3 ст.204 КК України, був проведений обшук будівлі офісного приміщення по АДРЕСА_1 у м АДРЕСА_2 , які використовуються ним для проведення підприємницької діяльності та під час проведення обшуку було вилучено п`ятдесят комп`ютерних системних блоків.

Зазначав, що неодноразово звертався до Індустріального РВ щодо повернення вилученого майна, втім йому було повернуто лише 12 комп`ютерних системних блоків. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року у справі №202/9240/15-к зобов`язано слідчого слідчого відділення поліції Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Фролова А.О. повернути 38 вилучених в ході обшуку 25-26 грудня 2016 року комп`ютерних системних блоків. 19 січня 2016 року із 38 комп`ютерних блоків слідчим ОСОБА_2 А.О. запропоновано до повернення 09 комп`ютерних системних блоків, з яких в робочому стані був один комп`ютерний системний блок. Інші 29 комп`ютерних блоків не надавались навіть для огляду. Запропоновані до повернення комп`ютерні блоки були пошкоджені вм`ятини, подряпини, наявні ознаки втручання всередину системних блоків, відсутні комплектуючи деталі процесор, оперативна пам`ять, материнська плата та ін., порушені пломби, якими системні блоки опломбовувались при обшуку.

Вказував, що у зв`язку з тим, що слідчим 25-26 грудня 2014 року вилучено комп`ютерні системні блоки, для відновлення підприємницької діяльності він спочатку орендував комп`ютерну техніку за договорами оренди з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , втім у зв`язку з частковим поверненням системних блоків договори оренди було припинено.

Посилаючись на те, що неповернутими залишилось 37 комп`ютерних блоків, він купив системні комп`ютерні блоки, та загальна сума грошових коштів (збитків), сплачених за оренду комп`ютерної техніки склала 80.000 грн., на придбання 32 комп`ютерних системних блоків 245.427 грн., а тому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 80.000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди - витрат, понесених на оренду комп`ютерної техніки та 245.427 грн. на відшкодування матеріальної шкоди - вартості вилучених комп`ютерних системних блоків.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив його скасувати та закрити провадження по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального та матеріального права, а у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства.

08 серпня 2019 року Дніпропетровське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області надало відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу підтримало, рішення просили скасувати, а провадження закрити, зазначаючи про те, що усталеною практикою Верховного Суду справи про стягнення за рахунок коштів державного бюджету матеріальної шкоди не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

11 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вказував, що до кримінальної відповідальності він не притягався, підстави для закриття провадження відсутні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року у справі №202/12502/14-к, надано слідчому СВ Індустріального РВ Дніпропетровського ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Фролову А.О. дозвіл на проведення обшуку в будівлі, яка розташована у АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , та вилучення документів, які містять відомості щодо роботи на підприємстві працівників, відносно яких порушено законодавство про працю; комп`ютерної техніки, магнітних електронних носіїв інформації, які містять інформацію щодо офіційно непрацевлаштованих найманих працівників та відомості щодо нарахування та виплати заробітної плати «в конвертах», документів бухгалтерського та податкового обліку, в тому числі «чорнова бухгалтерія» щодо виплати заробітної плати працівникам «в конвертах», та інше (т.1 а.с.7-8).

25 грудня 2014 року з 15 години 00 хвилин до 04 години 10 хвилин 26 грудня 2014 року слідчим СВ Індустріального РВ Дніпропетровського ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Фроловим А.О. в рамках матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄДРДР за №0004006, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року, був проведений обшук будівлі по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом обшуку (т.1 а.с.9-15).

В ході обшуку 2 поверху слідчим ОСОБА_2 А.О., серед іншого, вилучено 53 комп`ютерних системних блоків, а також папки з документами.

З протоколу обшуку вбачається, що він проводився у присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_11

Позивач неодноразово 08 січня 2015 року, 16 січня 2015 року, 28 січня 2015 року, 03 березня 2015 року, 13 березня 2015 року, 31 березня 2015 року, 30 квітня 2015 року, 03 червня 2015 року, 30 червня 2015 року звертався до групи слідчих у кримінальному провадженні №0004006 з заявами про повернення вилученого при обшуку майна (т.1 а.с.16-35), всі заяви отримані адресатом, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції або відповідною письмовою відміткою.

Позивачем укладався ряд договорів оренди комп`ютерної техніки.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року по справі №202/9240/15-к за скаргою ОСОБА_1 зобов`язано слідчого СВ Індустріального відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Фролова А.О. повернути вилучені в ході обшуку 25-26 грудня 2014 року в будівлі, що знаходиться у АДРЕСА_3 . АДРЕСА_2 імені газети Правда АДРЕСА_4 36-А, комп`ютерні системні блоки, згідно переліку, вказаному у протоколі обшуку, за виключенням пунктів 5,7,13,26,29,36,38,39,40,42,43,45 (т.2 а.с.13-14).

З вказаної ухвали суду вбачається, що 12 комп`ютерних блоків, вказаних в протоколі обшуку під номерами 5,7,13,26,29,36,38,39,40,42,43,45, було повернуто ОСОБА_1 ..

В матеріалах справи наявна розписка представника позивача ОСОБА_11 від 19 січня 2016 року, з якої вбачається, що з дев`яти комп`ютерних системних блоків, вісім знаходяться в неробочому стані (відсутні комплектуючи деталі, не завантажується програмне забезпечення, наявні механічні пошкодження, наявні ознаки включення і розбирання). В результаті прийнято один комп`ютерний системний блок (т.2 а.с.26-27).

На підставі клопотання позивача, ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2016 року призначено комп`ютерно-технічну експертизу для вирішення питання щодо встановлення мережевого імені, комплектації вилученого під час обшуку носія інформації, а також встановлення, чи перебуває вказаний системний блок персонального комп`ютера у робочому стані (т.2 а.с.43-47).

Суд зобов`язав Індустріальне відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області надати для проведення експертизи 37 системних блоків персональних комп`ютерів, вилучених під час обшуку 25-26 грудня 2014 року слідчим СВ Індустріального РВ Дніпропетровського ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Фроловим А.О.

Провадження у справі зупинено.

24 березня 2016 року до суду надійшло клопотання судового експерта Василюка Ю.Ф. щодо надання експерту об`єктів дослідження 37 системних блоків персональних комп`ютерів (т.2 а.с.61-62).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2016 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року задоволено клопотання експерта, зобов`язано слідчого СВ Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Фролова А.О. надати експерту 37 системних блоків персональних комп`ютерів (т.2 а.с.74-75). Ухвалу суду направлено слідчому 22 квітня 2016 року.

24 травня 2016 року цивільну справу повернуто до суду в зв`язку з неможливістю проведення експертизи, оскільки об`єкти дослідження на експертизу не надані (т.2 а.с.78).

Позивачем було придбано ряд нової комп`ютерної техніки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вони обґрунтовані та доведені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди у розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1,3,4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктами 11,12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 04 березня 1996 року №6/5, Генеральної прокуратури України від 04 березня 1996 року №3 та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №41 (далі Положення), у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов`язаний роз`яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди.

При цьому у пункті 14 підпунктах 1-3, 11-16 Положення роз`яснено, що відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» майно, зазначене в пункті 2 статті третьої цього Закону (конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення.

Пересилка або доставка майна провадиться також за рахунок цих органів.

У разі, коли повернення майна в натурі неможливе, за рахунок підприємств, установ, організацій, яким воно було передано безоплатно, відшкодовується його вартість.

У випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред`являється до цього органу.

Із зазначеною вимогою до вказаних органів громадянин має право звернутися протягом шести місяців після направлення йому повідомлення.

Розгляд такої вимоги громадянина до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду провадиться в місячний термін і в порядку, передбаченому пунктом 12 Положення.

Вимога громадянина до фінансового органу також розглядається в місячний термін з дня його звернення.

Постанова органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури може бути оскаржена громадянином відповідному прокуророві.

Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

Така правова позиція не суперечить рішенням Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року №6-зп, від 25 грудня 1997 року №9-зп та від 09 липня 2002 року №15-рп/2002.

Таким чином, оскільки визначення розміру завданої шкоди під час проведення слідчих дій належить до компетенції інших органів, а не суду, то в суду першої інстанції не було підстав для відкриття провадження у справі, а, помилково відкривши провадження, суд повинен був таке провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України (даний правовий висновок викладений в ухвалі Верховного Суду України від 21 квітня 2010 року по справі №6-11634св09 та в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі №6-2089цс15).

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.367,374,377,381-383 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року скасувати та провадження по справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.