ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/6567/17

провадження № 22-ц/4809/1356/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів Суровицької Л.В., Черненка В.В.

з участю секретаря Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача: ОСОБА_2 ;

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє ОСОБА_5 ;

відповідач: виконавчий комітет Кіровоградської міської ради;

третя особа: ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2019 року, у складі головуючого судді Панфілової А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та визнання недійсними та скасування реєстрації державних актів, -

Встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та визнання недійсними та скасування реєстрації державних актів.

Просив:

визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 27.10.1993 № 911 «Про приватизацію земельних ділянок» в частині приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 (п.п.290,291,292 Додатку до рішення міськвиконкому від.27.10.1993 №911);

визнати недійсними та скасувати Державний Акт серії КР № 00001207, зареєстрований за № 7967 18.05.1999 року, Державний Акт серії КР №00001206 , зареєстрований за № 933 від 22.06.1995 року, Державний Акт серії КР № 00001208, зареєстрований за № 934 від 22.06.1995 року.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що він є власником частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та право власності в розмірі 1/4 частини домоволодіння набув у порядку спадкування в 1978 році після смерті батька відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.1978 року і в розмірі 3/8 частини домоволодіння в 1981 році після смерті матері.

В 1987 році ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 1987 року була затверджена мирова угода між ОСОБА_7 з однієї сторони та ним і ОСОБА_8 , з другої сторони.

Відповідно до вказаної ухвали суду належні частки після смерті матері з 3/8 у кожного були зменшені до 1/4, тобто в результаті укладення мирової угоди по розподілу спадщини після смерті матері ОСОБА_1 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 належало по 1/4 частки кожному.

Зазначає, що з 1987 року власниками домоволодіння по АДРЕСА_1 стали три особи, а саме ОСОБА_4 - 1/4 частка, ОСОБА_8 1/4 частка і ОСОБА_1 - 1/2 частка (1/4+1/4).

Відповідно до належних часток в домоволодінні у добровільному порядку був встановлений порядок користування земельною ділянкою, тобто фактично з 1981 року по теперішній час він користується земельною ділянкою, яка відповідає 1/2 частині всієї земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння.

Кожний із співвласників домоволодіння здійснював будівництво додаткових приміщень до своїх часток, про перерахунок часток у домоволодінні не домовлялись.

За життя ОСОБА_7 конфліктів та суперечок щодо порядку користування земельною ділянкою не мав.

ОСОБА_1 та сестра ОСОБА_8 документів, заяв з метою перерахування часток в домоволодінні до Кіровоградського БТІ не подавали, для приватизації земельної ділянки не зверталися.

Нових правовстановлюючих документів на частку в домоволодінні та документи щодо приватизації земельної ділянки ОСОБА_1 , не отримував та не має.

10 травня 1997 року співвласник домоволодіння ОСОБА_4 помер.

Спадкоємцями після його смерті стали відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 та її син - ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті матері, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 лютого 2018 року виданого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Шполянською А.О., зареєстрованого в реєстрі №5-69.

У липні 2016 року отримав копію позовної заяви відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (справа № 404/4296/16-ц) про визначення порядку користування земельною ділянкою, із якої дізнався, що ще в 1990 році без його та ОСОБА_8 згоди ОСОБА_4 здійснив дії щодо перерахування часток у спільному домоволодінні,після чого частка в домоволодінні склала 1/5 частку , а частка ОСОБА_8 -9/25, відповідно частка ОСОБА_4 склала 11/25.

Крім того зазначає, що відповідно до перерахованих часток в домоволодінні в 1993 році на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 27.10.1993 року № 911 земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння, була приватизована усіма співвласниками.

Будь яких змін порядку користування земельною ділянкою між співвласниками не було встановлено.

На підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 27.10.1993 року № 911 на його ім`я було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7967 від 18 травня 1999 року . Але про це йому нічого не було відомо. Зазначений Акт не отримував, заяви щодо приватизації земельної ділянки не писав, ніяких довідок для приватизації в Кіровоградську міську раду не надавав.

Ознайомившись із матеріалами інвентаризаційної справи в КП «КООБТІ» було встановлено, що під час приватизації земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було порушено вимоги Земельного Кодексу України, що й призвело до виникнення спору та порушення прав.

Вважає рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 27.10 1993 № 911 «Про приватизацію земельних ділянок» в частини приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на момент прийняття Кіровоградським виконавчим комітетом оскаржуваного рішення, земельна ділянка по АДРЕСА_1 між співвласниками не ділилась і перебувала у їх спільному користуванні.

Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради не перевірив походження набуття частки в спільному домоволодінні ОСОБА_4 , порядок користування спільною земельною ділянкою в домоволодінні, який склався на той час між співвласниками домоволодіння, не витребував відомості про визначення первинних ідеальних часток.

Вважає, що виконавчим комітетом незаконно та безпідставно передано у власність ОСОБА_4 - 11/25 частки земельної ділянки, ОСОБА_9 Л ОСОБА_10 -9/25 частки, а йому відповідно 1/5 частку (5/25) замість 1/2 частки, якою користувався з 1981 року і користується до цього часу.

Звернувшись із заявою про зміну підстав позову позивач вказував, що міською радою рішення про делегування повноважень Кіровоградської міської ради її Виконавчому комітету в частині розпорядження землями територіальної громади не приймалось, що зазначено у відповіді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів від 23.01.18 року, а тому просив задовольнити позов у повному обсязі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 , який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу ,в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а судом першої інстанції не правильно встановлено та оцінені обставини справи.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Від адвоката Данилюк Н.В., яка представляє інтереси відповідачів ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) надійшов відзив в якому просила рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. Вважає, оскаржуване рішення об`єктивним, законним та ухваленим з урахуванням вимог процесуального та матеріального права.

У судове засідання апеляційного суду з`явилися представник позивача адвокат Шинкарьов О. О. , адвокат Данилюк Н.В. , яка представляє інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представник виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на недоведеність позивачем позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 6).

Рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 27.10.1993 року №911 вирішено передати безоплатно у приватну власність земельні ділянки з наступною видачею Державних актів на право приватної власності на землю громадян, перелічених у списку, що додається (том 1 а. с. 8).

Згідно додатку (списку) до вищевказаного рішення ОСОБА_4 (спадкоємцями якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) належить частина домоволодіння - 11 АДРЕСА_3 25, ОСОБА_11 належить частина домоволодіння - 1/5 та ОСОБА_12 (спадкоємцем якого є ОСОБА_6 ) частина домоволодіння - 9/25 (том 1 а.с. 9).

Звертаючись із позовними вимогами позивач вказував про наявність певних домовленостей щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між попередніми співвласниками, а тому вважає, що рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 27.10.1993 року №911 про передачу безоплатно у приватну власність земельні ділянки з наступною видачею Державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є незаконним і підлягає скасуванню, а відповідно і підлягаю скасуванню Державні акти.

Будь - яких доказів таких домовленостей позивачем не надано, а саме, що земельна ділянка знаходилась не в спільному користуванні, що мало місце визначення порядку користування земельною ділянкою до приватизації, щодо відсутності згоди всіх співвласників на приватизацію земельної ділянки , що знаходилась у їх спільному користуванні, що позивач не знав про приватизацію в тому числі і приватизованої ним частини земельної ділянки.

Крім того, обидва попередні співвласники вже померли і їх спадкоємці прийняли спадщину у вигляді певних частин спірного домоволодіння.

Відповідно до ст. 42 Земельного Кодексу України (1990 року), в редакції на час прийняття рішення органом місцевого самоврядування про приватизацію спірної земельної ділянки, громадяни, яким жилий будинок, господарські споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільної власності на даний будинок, будівлю, споруду. Наступні зміни в розмірі часток у спільної власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв`язку прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою».

Відповідно до ч. 1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд повинен врахувати, що в разі, коли до вирішення спору між співвласниками будинку про порядок користування земельною ділянкою такий порядок ними не визначався, слід виходити з розміру їх часток у спільній власності на будинок на час перетворення спільної сумісної власності у спільну часткову або на час виникнення останньої.

Правові підстави набуття права власності на земельну ділянку до 1 січня 2002 року визначалися ЗК України, 1990 року, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін, що виникли, зокрема, в жовтні 1993 року.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗК України, 1990 року передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

Надання громадянам у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності за рішенням органів державної влади в межах їх повноважень визначається ст.ст. 17,18 ЗК України,1990 року. Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Судом першої інстанції правильно встановлена відсутність підстав для скасування рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 27.10.1993 року №911 «Про приватизацію земельних ділянок». Відповідно і відсутні правові обгрунтування для скасування Державних актів, які видані на підставі даного рішення.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

20.11.2019 складено постанову.

Головуючий суддя: О. Л. Дуковський

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко