КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/1158/18 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко М.В.
провадження № 22-ц/824/3608/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 серпня 2018 року у складі судді Кравченка М.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом про збільшення розміру стягнення аліментів, який обґрунтовувала тим, що 19 січня 2013 року уклала шлюб з ОСОБА_2, від якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 рокународження в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи від 19.12.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначала, що сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання дитини, відповідач добровільно відмовляється сплачувати більше коштів, а позивачка, маючи на утриманні трьох дітей, вимушена звертатись про збільшення розміру аліментів.

Просила збільшити розмір аліментів та встановити їх у розмірі 2 500 грн. на дитину щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 серпня 2018 року позов задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28.01.2014 року з ОСОБА_2 на неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши аліменти у розмірі 2 500 грн. щомісячно, на користь ОСОБА_3, починаючи від 02 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі відповідача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції, а саме, в частині повного задоволення позовних вимог, і збільшити розмір стягуваних аліментів та призначити їх у розмірі 1 100 грн. щомісячно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення, на її утриманні знаходиться троє дітей, і вона має посвідчення багатодітної матері, а докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі.

Судом враховано, що відповідно до позовної заяви відповідач є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Також судом враховано пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Встановлено, що сторони уклали шлюб 19 січня 2013 року, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, і дитина проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою.

Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 28.01.2014 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Букове Виноградівського районуЗакарпатської області, аліменти на неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 грн. щомісячно на користь ОСОБА_3, починаючи від 19 грудня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка вважає, що сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання дитини, а відповідач добровільно відмовляється сплачувати більше коштів, і тому вона, маючи на утриманні трьох дітей, вимушена була звернутися до суду із зазначеним позовом, а якому просила збільшити розмір аліментів та встановити їх у розмірі 2 500 грн. на дитину щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За ч.2 цієї статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов вірно зазначив, що оскільки рішенням Обухівського районного суду Київської області присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій сумі, то збільшення розміру аліментів не повинно змінювати способу виконання рішення, а тому збільшений розмір аліментів підлягає визначенню так само у твердій сумі.

Також суд дійшов вірного висновку про те, що позивачкою доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення, на її утриманні знаходяться троє дітей, про що позивачка має посвідчення багатодітної матері. Докази, які б підтверджували, що позивачка отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні.

Проте, відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі, хоча він є здоровою, молодою, працездатною людиною та в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України були обґрунтованими та належним чином доведеними.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 березня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: