Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 602/343/14-ц

провадження № 61-10809св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2017 року у складі судді Костів Л. І. та постанову апеляційного суду Тернопільської області 21 грудня 2017 року у складі суддів: Сташківа Б. І., Ткач О. І., Хоми М. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадщину, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_8 помер його батько ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_10 - його мати ОСОБА_5 Оскільки на час відкриття спадщини він проживав та був зареєстрований разом з батьками, то вважається таким, що вступив в управління спадковим майном та прийняв спадщину.

Проте у листопаді 2013 року йому стало відомо, що все спадкове майно на себе оформила його сестра ОСОБА_2

Враховуючи, що в добровільному порядку між сторонами не досягнуто домовленостей про поділ спадкового майна, позивач просив суд:

1) визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 13 грудня 2011 року державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори про те, що ОСОБА_6 є спадкоємцем майно померлої ОСОБА_5, яке складається з житлового будинку з надвірними господарськими будівлями АДРЕСА_1 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.47 га та 2.95 га, які знаходяться на території Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області;

2) визнати за ним право власності на 5/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1, 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.47 га; земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0.1830 га; земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0.2932 га; 3/4 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.95 га., (кадастровий номер НОМЕР_3) площею 0.1828 га; земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2.7703 га;

3) визнати нечинною та скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на вказаний житловий будинок та земельні ділянки;

4) посилаючись на те, що заповіт ОСОБА_5 від 30 жовтня 2007 року було посвідчено секретарем Верещаківської сільської ради Лановецького району в приміщенні Лановецької КЦРЛ, тобто за межами території Верещаківської сільської ради і за межами її повноважень на вчинення нотаріальних дій, просив суд встановити нікчемність заповіту.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Тернопільської області 21 грудня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що заповіт ОСОБА_7 від 30 жовтня 2007 року посвідчено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він був посвідчений 30 жовтня 2007 року секретарем Верещаківської сільської ради Хом'як Н. Г. під час перебування спадкодавця ОСОБА_5. на стаціонарному лікуванні в Лановецькії КЦРЛ, тобто, за межами території Верещаківської сільської ради і за межами її повноважень на вчинення нотаріальних дій. Разом із тим, позивач пропустив позовну давність та не надав будь-яких доказів наявності поважних причин пропуску позовної давності з часу відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_10. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено у зв'язку із тим, що вони є похідними від вимоги про встановлення нікчемності заповіту.

Аргументи учасників справи

У лютому 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2017 року та постанову апеляційний суд Тернопільської області 21 грудня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і ухвалити нове про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 прийняв спадщину на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України після смерті батька та матері, у зв'язку із цим вважає незаконною відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії від 12 травня 2014 року. Крім того нотаріус не перевірив наявність інших спадкоємців при оформленні спадщини за відповідачем. Вказує, що для прийняття спадщини на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України не вимагається фактичний вступ в управління спадковим майном. Стверджує, що про наявність заповіту дізнався лише у квітні 2014 року, тому позовну давність не пропустив.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 надала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін. Відзив мотивований безпідставністю доводів касаційної скарги.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Верещаки Лановецького району Тернопільської області у віці 85 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого повторно 22 січня 2014 року ВДРАЦС РС Лановецького РУЮ у Тернопільській області.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Верещаки Лановецького району Тернопільської області у віці 79 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого повторно 22 січня 2014 року ВДРАЦС РС Лановецького РУЮ у Тернопільській області.

Батьками позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5

15 жовтня 1983 року ОСОБА_10 та ОСОБА_1 уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_13».

Відповідно до довідки № 561, виданої 09 жовтня 2017 року Верещаківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, згідно погосподарської книги НОМЕР_7 Верещаківської сільської ради за 1991-1995 роки на погосподарському номері ОСОБА_4 були зареєстровані: голова двору - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, більше ніхто не був зареєстрований.

Згідно довідки № 560, виданої 09 жовтня 2017 року Верещаківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, згідно погосподарської книги НОМЕР_13 Верещаківської сільської ради за 2006-2010 роки на погосподарському номері ОСОБА_5 були зареєстровані: голова двору -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, внук - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, більше ніхто не був зареєстрований.

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 лютого 2000 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 2011 року перереєстрований у житловий будинок за адресою АДРЕСА_2

Відповідно до заповіту, посвідченого 10 вересня 2001 року секретарем Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 35, ОСОБА_4 все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, а саме: хату, хлів, льох, земельну ділянку, якою він користується, розміром 0.98 га, заповідає ОСОБА_6

04 квітня 2008 року ОСОБА_6 звернулася до державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори Джуса С. З. із заявою № 372 про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 матері ОСОБА_5, згідно якої просила після спливу шестимісячного строку видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У заяві зазначено, що крім неї спадкоємцем є також син померлої - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7. Більше інших спадкоємців ні згідно статті 1241 ЦК України, ні за заповітом немає. Чоловік померлої помер ще до відкриття спадщини в 2001 році.

13 грудня 2011 року ОСОБА_6 подала державному нотаріусу Лановецької державної нотаріальної контори Джус С. З. заяву №715 про те, що вона прийняла спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері ОСОБА_5, яке складається з: житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_13 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.95 га, кадастрові номери НОМЕР_3, НОМЕР_8, що знаходиться на території Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.47 га, кадастрові номери НОМЕР_2, НОМЕР_1, що знаходиться на території Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області та просить видати їй свідоцтво на спадщину за законом, за заповітом не бажає. Крім неї спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає.

Державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори Джус С. З. 13 грудня 2011 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_6, після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10. Ціна спадкового майна становить 19 893 грн. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за НОМЕР_14.

13 грудня 2011 року державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори Джус С. З. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_6, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.47 га, кадастрові номери, НОМЕР_2, НОМЕР_1, що знаходиться на території Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, належної ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9, виданого Верещаківською сільською радою народних депутатів трудящих Лановецького району Тернопільської області 03 вересня 2001 року, що залишилася після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10. Земельна ділянка спадкується без зміни цільового призначення земельної ділянки. Оцінка спадкового майна становить 34 908,86 грн. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за НОМЕР_11.

13 грудня 2011 року державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори Джус С. З. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_6, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.95 га, кадастрові номери, НОМЕР_3, НОМЕР_8, що знаходиться на території Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, належної ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10, виданого Верещаківською сільською радою народних депутатів трудящих Лановецького району Тернопільської області 03 вересня 2001 року, що залишилася після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9. Земельна ділянка спадкується без зміни цільового призначення земельної ділянки. Оцінка спадкового майна становить 36 241,94 грн. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за НОМЕР_12.

12 травня 2014 року державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори Джус С. З. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої матері ОСОБА_5, в зв'язку з тим, що будучи спадкоємцем ОСОБА_5 не подав вчасно до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

При відмові у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, зробив висновок, що заповіт ОСОБА_5. від 30 жовтня 2007 року посвідчено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він був посвідчений 30 жовтня 2007 року секретарем Верещаківської сільської ради Хом'як Н. Г. під час перебування спадкодавця ОСОБА_5. на стаціонарному лікуванні в Лановецькії КЦРЛ, тобто, за межами території Верещаківської сільської ради і за межами її повноважень на вчинення нотаріальних дій. Разом із тим, позивач пропустив позовну давність та не надав будь-яких доказів наявності поважних причин пропуску позовної давності з часу відкриття спадщини, тобто з 16 листопада 2007 року. У задоволенні позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадщину, скасування державної реєстрації права власності відмовлено у зв'язку із тим, що вони є похідними від вимоги про встановлення нікчемності заповіту.

Колегія суддів не погоджується із цими висновком судів з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У частині першій статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 641/76/17 зроблено висновок, що у цивільному законодавстві закріплено об'єктивні межі застосування позовної давності. Об'єктивні межі застосування позовної давності встановлюються: (а) прямо (стаття 268 ЦК України). Серед переліку вимоги, на які позовна давність не поширюється (стаття 268 ЦК України) відсутня вимога про стягнення надмірно виплаченої субсидії; (б) опосередковано (із врахуванням сутності заявленої вимоги). Зокрема, у пункті 96 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок про незастосування позовної давності до негаторного позову. Не поширюється позовна давність на вимогу про визнання нікчемного правочину недійсним, оскільки рішення суду прийняте за таким позовом тільки констатує нікчемність правочину, адже його нікчемність встановлена в нормі закону. Натомість сутність вимоги про стягнення надмірно виплаченої субсидії не виключає застосування до неї позовної давності.

ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_4 на підставі закону, а не згідно заповіту.

Відмовляючи у визнанні права власності на майно в порядку спадкування суди вказали, що позивач не довів вступу в управління і володіння спадковим майном на підставі статті 549 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_1

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Разом із тим, апеляційний суд не зверну увагу на те, що позивач просив визнати за ним право власності на майно в порядку спадкування після батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 та матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10. Проте апеляційний суд перевірив оцінку доказів, на які свідчать про прийняття ним спадщини, згідно статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_4), та не перевірив дослідження доказів, наданих позивачем на підтвердження факту прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права. Це унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Тернопільської області 21 грудня 2017 року скасувати.

Справу № 602/343/14-ц передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова апеляційного суду Тернопільської області 21 грудня 2017 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат