Справа № 419/959/18
Провадження № 2/419/58/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,

при секретарі Шапка О. О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільно набутого майна за період шлюбу та стягнення компенсації за поліпшення побутових умов,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розподіл спільно набутого майна за період шлюбу та стягнення компенсації за поліпшення побутових умов. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ЕД № 01704 виданого 07.05.2002 року Щастинською міською радою Жовтневого району м. Луганська, актовий запис №18 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, після шлюбу ОСОБА_3, зареєстровано шлюб. 23 листопада 2016 року заочним рішенням Новоайдарського районного суду шлюб розірвано. За час шлюбу за спільні кошти було придбане спільне майно, також за спільні кошти у будинку, в якому мешкали позивач та відповідач за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Цвєточна, 16а (СТ «Зелена поляна» уч. 1, 1876) були поліпшені побутові умови та набуте спільно майно, а саме: холодильник двох камерний - приблизна вартість 2500 грн.; морозильна камера SNAIGE - приблизна вартість 5000 грн.; електрична плита 4 комфорочна - приблизна вартість 5000 грн.; пральна машина автомат - приблизна вартість 6500 грн.; кухонна витяжка - приблизна вартість 1800 грн.; водонагрівач (бойлер) на 80л. - приблизна вартість 1900 грн.; двох спальне ліжко - приблизна вартість 1500 грн.; диван та 2 крісла - приблизна вартість 2500 грн.;кухонні меблі - приблизна вартість 1500 грн.; плазмовий телевізор - приблизна вартість 5000 грн.; станок строгальний - приблизна вартість 1500 грн.; станок фрезерний вертикальний - приблизна вартість 1000 грн.; станок шлифувальний - приблизна вартість 1000 грн.; циркулярка торцовочна - приблизна вартість 500 грн.; верстак слюсарний з тисами - приблизна вартість 250 грн.; фрези та диски на пилу - приблизна вартість 800 грн.; електродвигуни у кількості 6 шт. - приблизна вартість по 200 грн. за штуку, а разом 1200 грн.; гараж металевий - приблизна вартість 3000 грн. Всього на суму 42450 грн.

Відбулося поліпшення житлово-побутових умов: збудовано гараж розміром 6x8м.; прибудовано веранду розміром 1,5м на 9м.; прибудована кімната для гостів 1,8м на 3,5м (з'єднання будинку та бані); збудовано майстерню розміром 3,5м на 7,5м; збудовано літню кухню розміром 3 м на 7,5м; збудовано теплицю розміром 3 м на 8м; зроблено літній душ, басейн розміром 3,5м на 2,5м глиб 1,8м; навіс біля гаражу для господарських потреб розміром 4м на 10м; скважина з питною водою; зроблено водопровід та каналізацію; встановлені пластикові вікна у кількості 5шт. по 1200грн. кожне. Всього на суму 75 000 грн. Вартість є приблизною, для визначення точної вартості необхідні знання експерта.

Наявність вказаних прибудов та споруд підтверджується актом обстеження житлових умов від 11.06.2017року, складений депутатом Щастинської міської ради ОСОБА_6

Будинок, в якому позивач та відповідач мешкали та робили ремонти зроблено дуже багато великих поліпшень та ще більше дрібних, тому неможливо перелічити все, що було зроблено за період сумісного проживання. Для проведення цих робіт за сумісні кошти подружжя були придбані різноманітні будівельні матеріали такі як пластик, гіпсокартон, шпалери, лінолеум, цемент для проведення бетонних робіт, труби для каналізації та системи водопроводу, різноманітні крани згони та багато іншого. Крім цього для проведення даних робіт позивач та відповідач залучали спеціалістів на платній основі. Вартість придбаних матеріалів та суму коштів затрачених на проведення будівельних робіт для поліпшення побутових умов позивач немає можливості самостійно визначити, тому змушений звернутися до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи.

Відповідач по справі ОСОБА_3 користується спільним майном на власний розсуд, тому до теперішнього часу це питання не вирішено, відповідач добровільно вирішувати відмовляється, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просив суд визнати за ним та відповідачем право власності на спільно набуте майно за період шлюбу та стягнути з відповідача компенсацію за поліпшення побутових умов за час перебування у шлюбі в будинку, який належить відповідачу на праві власності, в сумі 32500 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у їх задоволені.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановленні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ЕД № 01704 виданого 07.05.2002 року Щастинською міською радою Жовтневого району м. Луганська, актовий запис №18 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, після шлюбу ОСОБА_3, зареєстровано шлюб. 23 листопада 2016 року заочним рішенням Новоайдарського районного суду шлюб між сторонами розірвано (а.с.31-32).

Відповідно до довідки Садового товариства «Зелена поляна» м. Щастя, від 21.06.18 р. та рішення Щастинської міської ради за №71/23 від 24.11.2016 р. ОСОБА_7, члену садового товариства з 10.10.2016 р., надано земельну ділянку №187 «б» площею 0,0876 на садибній ділянці за №1, що не приватизований (а.с.71, 75, 74, 75).

Відповідач у справі ОСОБА_3 є представником ОСОБА_7 з питань оформлення права власності на відповідну земельну ділянку, що підтверджується копією довіреності (а.с.76).

Технічний паспорт на земельну ділянку №187 «б» площею 0,0876 на садибній ділянці за №1 виготовлений 09.09.12.2016 р. на імя ОСОБА_3 (а.с.77-80).

Зазначену земельну ділянку відповідач ОСОБА_3 придбала у позивача ОСОБА_1 до укладання шлюбу, що не оспорювалось сторонами під часу розгляду справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Допитані у судовому засіданні свідки, як з боку позивача, так і з боку позивача, зазначали суду, що за час перебування у шлюбі сторонами поліпшувались побутові умови проживання, проводились відповідні ремонтні роботи, наявне спільно набуте майно.

Свідки підтвердили факт участі позивача у поліпшенні житлових умов за час перебування у шлюбі з ОСОБА_3, відповідач заперечувала факт поліпшення позивачем житлово-побутових умов за час перебування у шлюбі.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджують і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 183 Цивільного кодексу України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що майно, яке набуто сторонами у шлюбі, може бути визнано частково спільно набутим майном дружини та чоловіка, а саме: станок строгальний; станок фрезерний вертикальний; станок шлифувальний; циркулярку торцовочну; верстак слюсарний з тисами; фрези та диски на пилу; електродвигуни у кількості 6 шт.; гараж металевий; причеп до мотоблоку; морозильну камеру SNAIGE; електричну плиту 4-комфорочну; пральну машину-автомат; кухонну витяжку; водонагрівач (бойлер) на 80л.; двоспальне ліжко; диван та 2 крісла; кухонні меблі; плазмовий телевізор.

Вартісь відповідного майна визначена позивачем, як приблизна, документів, що підтверджують дійсну вартість майна та експертного висновку щодо вартості останнього з урахуванням зносу суду позивачем не надано, клопотань про призначення відповідної експертизи суду не заявлено. Відповідач не надала суду заперечень щодо оспорювання приблизної вартості майна. З урахуванням наданих суду пояснень, та відсутністю належних та допустимих доказів, суд приймає рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на спільно набуте майно за період шлюбу за наявності того переліку та розподілу майна, що визначено позивачем.

Пояснення відповідача стосовно вивозу позивачем спільно набутого майна, як і пояснення позивача про розпорядження спільно набутим майном на власний розсуд не беруться судом до уваги, оскільки не підтверджуються належними доказами. Між сторонами склалися неприязні відносини, про що свідчать непоодинокі звернення сторін до правоохоронних органів з чисельними заявами про неправомірні дії по відношенню один до одного. Навіть, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.125 КК України внесено до ЄРДР відносно позивача та обвинувальний акт спрямовано до суду (а.с. 43, 44, 45, 46-49, 50, 82, 83, 84, 85, 86-88).

Доводи позивача про те, що частину майна відповідач та її син здали на прийомний пункт металобрухту ТОВ «Максимет» м. Щастя не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Відео фіксація, надана позивачем у якості доказу є неякісною, з перевернутим зображенням, зафіксовані події власне позивачем, без залучення представників органу місцевої влади або правоохоронних органів.

Крім цього, представником відповідача надано суду довідку директора ТОВ компанії «Максимет» м. Щастя про те, що з січня 2015 р. по 07.07.2018 р. на приймальні пункти, що знаходяться у м. Щастя, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на металобрухт станки та запчастини не здавали (а.с.72).

Доводи позивача в частині придбання ним в рахунок заробітної плати на поліпшення побутових умов різноманітних будівельних матеріалів не підтверджені належними доказами. Позивачем надані суду накладні на придбання будівельних матеріалів (а.с.53, 54, 55, 56), в яких зазначено, що ОСОБА_9 видані будівельні матеріали будівельно-монтажним управлінням м. Щастя. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 не підтвердив факту передачі позивачу отриманих ним будівельних матеріалів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача компенсації за поліпшення побутових умов за час перебування у шлюбі в будинку, який належить відповідачу на праві власності, в сумі 32500 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази повинні бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини справи на які вказує позивач, в частині його участі у поліпшенні побутових умов за час перебування у шлюбі у будинку, що належить на праві власності відповідачу, мають бути підтверджені певними засобами доказування, а саме висновками будівельно-технічної експертизи. У позовній заяві позивач посилався на необхідність доказування у цій частині позовних вимог шляхом відповідного експертного дослідження, проте з клопотанням про призначення експертизи до суду не звертався. Обовязок доказування лежить на позивачеві. Інших належних доказів позивачем суду не надано.

Доводи відповідача щодо відмови у задоволенні позовних вимог, суд до уваги не приймає, оскільки позивач довів, а свідки підтвердили наявність майна, що є спільно набутим майном дружини та чоловіка.

На підставі ст. ст. 57, 60, 61, 68, 70, 71 СК України, ст. ст. 183, 364, 368 ЦК України, Керуючись ст. ст. 13, 259, 263-265, 268, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільно набутого майна за період шлюбу та стягнення компенсації за поліпшення побутових умов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на:

- станок строгальний;

- станок фрезерний вертикальний;

- станок шлифувальний;

- циркулярку торцовочну;

- верстак слюсарний з тисами;

- фрези та диски на пилу;

- електродвигуни у кількості 6 шт.;

- гараж металевий;

- причеп до мотоблоку.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на :

- холодильник двокамерний;

- морозильну камеру SNAIGE;

- електричну плиту 4-комфорочну;

- пральну машину-автомат;

- кухонну витяжку;

- водонагрівач (бойлер) на 80л. ;

- двоспальне ліжко;

- диван та 2 крісла;

- кухонні меблі;

- плазмовий телевізор.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Зняти арешт, накладений на майно ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 27.06.2018 року (справа №419/959/18).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий О. М. Іванова