Справа № 265/6836/18
Провадження № 2/265/198/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, третя особа: ЖКП "Азовжитлокомплекс", -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.08.2011 року. В зазначеній квартирі фактично мешкає вона разом з двома дітьми. Також в квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, який вже більше семи років не мешкає за зазначенлю адресою, комунальні послуги не сплачує, речей в квартирі не має. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі, яка належить їй на праві власності, позбавляє її можливості у повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном, що порушує її права, за захистом яких вона вимушена звертатись до суду. Просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, визнати ОСОБА_2 втративши право державної реєстрації за вказаною адресою, а також зобов»язати ЖКП «Азовжитлокомплекс» зняти з реєстрації ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікуванням судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада», тому суд за наявності згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс» у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ЖКП «Азовжитлокомплекс».

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.08.2011 року, виданого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., та зареєстрованого в реєстрі за №1-991.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Мароіуполя від 13 грудня 2011 року, рішення набрало законної сили 23.12.2011 року.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Згідно інформації, наданої Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг від 14 серпня 2018 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Проте згідно акту від 08 листопада 2018 року, складеного головою КСН «Центральний» Шаруда Л.В., за підписом сусідів, за адресою: АДРЕСА_1 фактично мешкають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та її діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Водночас, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, пояснили, що вони є сусідами позивача ОСОБА_1, також проживають у будинку АДРЕСА_1, спілкуються з позивачем, бувають у неї в гостях, проте ОСОБА_2 в квартирі № 13 не проживає з 2011 року, речей відповідача у квартирі № 13 даного будинку немає.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою в спірній квартирі понад рік.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4, а відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджає у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування даною квартирою.

Крім того, у позовній заяві позивач просила суд визнати ОСОБА_2 втративши право державної реєстрації за вказаною адресою, а також зобов'язати ЖКП «Азовжитлокомплекс» зняти з реєстрації ОСОБА_2

Статтею 7 закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, зі змісту даного нормативно-правового акта вбачається, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням за законом є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання, тому вирішення питання щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку у спірній квартирі не входить до компетенції суду, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 141, 265,268, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, третя особа: ЖКП "Азовжитлокомплекс", задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 01 березня 2019 року.

Суддя О.О. Костромітіна