Справа № 159/3406/19
Провадження № 2/159/1042/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Ковель Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и в:

24 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 924226394 від 27.09.2018 року, який був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та невідомою особою, яка видаючи себе за ОСОБА_1 , діяла без відповідного його доручення та поза його волею.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаний вище кредитний договір не був ним підписаний, і він не знав про його існування. Дізнався про його існування на початку грудня 2018 року отримавши від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вимогу негайного платежу про сплату заборгованості за кредитним договором . На що ним на адресу відповідача було направлено лист, в якому він повідомив , що даного кредитного договору не уклав та не підписував, кошти не отримував , вважає , що вимоги є безпідставними , оскільки з 19 серпня 2018 року по 25 жовтня 2018 року перебував за межами України на роботі, і відповідно ніяких договорів з відповідачем не укладав.

На вимогу позивача 17.04.2019 року відповідач надіслав йому копію кредитного договору № 924226394 від 27.09.2018 року та додаток № 1 до договору - графік розрахунків, з яких йому стало відомо, що у зв`язку з невиконанням умов договору станом на 04.01.2019 року право вимоги погашення вказаної заборгованості перейшло та належить, ТзОВ «Таліон Плюс», а також зазначили, що станом на 16.04.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» будь яких фінансових претензій до нього не має.

06.02.2019 року ТзОВ «Таліон Плюс» повідомило позивача, що право вимоги за кредитним договором № 924226394 від 27.09.2018 року, який був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , було відступлено ТзОВ « Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, та у зв`язку з невиконанням ним умов договору, товариством було відступлено право вимоги за договором ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», станом на 06.02.2019 року ТзОВ « Таліон Плюс» будь-яких претензій до нього не має.

27.03.2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»» надіслало йому повідомлення про суму заборгованості 21640,00 грн. станом на 27.03.2019 року по кредитному договору № 924226394 від 27.09.2018 року укладеному з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Вважає, що вимоги по кредитному договору № 924226394 від 27.09.2018 року є безпідставними і не відповідають вимогам закону, оскільки кредитний договір він не підписував, кошти не отримував та його не укладав.

Ухвалою від 27.06.2019 року провадження у справі відкрито та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

15.07.2019 року відповідачем у справі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подано відзив на позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним, з якого вбачається, що кредитний договір між сторонами був укладений відповідно до вимог законодавства України, договір містить всі необхідні умови, цей договір був укладений у формі електронного документу. Відповідач наводить у відзиві відповідні мотиви та вважає, що підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 не вбачається. Зазначає також, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що останній не міг повернутись в Україну та самостійно укласти оспорюваний договір. Вказує також, що договір за допомогою VPN можливо укласти через мережу інтернет з будь-якого місця перебування. На підставі укладеного договору на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить позивачу було відповідно до платіжного доручення перераховано 4000 грн.. Ці кошти позивачем були отримані від фінансової установи 27.09.2018 року.

Зважаючи на те, що договір був укладений відповідно до вимог законодавства в електронній формі, позивачем отримані кошти на його картковий рахунок просить суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

25.07.2019 року відповідачем у справі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»» подано письмові пояснення, щодо вимог про визнання кредитного договору недійсним. Зауважено, що позов ОСОБА_1 є безпідставним оскільки ним було отримано кошти відповідно до укладеного договору. Покликання позивача на ті обставини, що кошти знімались невідомою особою ОСОБА_2 є сумнівними, оскільки останній не звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою про незаконне заволодіння його банківською карткою. З цих підстав він також не звертався до банківської установи, а тому повинен нести повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами у разі якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошення інформації яка дає можливість іншим особам здійснити платіжну операцію.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, від позивача до суду надійшла заява з якої вбачається, що він підтримує заявлені позовні вимоги та просить розгляд справи проводити у їх відсутності .

Представник відповідача у справі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в судове засідання не з`явився, від представника даного відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника даного відповідача, позовні вимоги вважають не обґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню, у позові просять відмовити повністю.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в судове засідання не з`явився, подав пояснення щодо позовної заяви позивача , де просить провести розгляд справи за їх відсутності, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного

засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до досліджених в судовому засіданні документів встановлені наступні фактичні дані.

Договір за № 924226394 укладено 27.09.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 предметом якого є договір позики в сумі 4000 грн. В даному договорі передбачені предмет та строк дії договору, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін та інші умови договору . Договір укладено в електронному вигляді.

Відповідно до копії платіжного документа 27.09.2018 року на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано через ПАТ КБ «Приватбанк» 4000 гривень.

26.11.2018 року кредитодавцем на адресу позивача була направлена письмова вимога про повернення заборгованості за договором № 924226394.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу у відповідності з яким ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги за кредитним зобов`язанням перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Позивачем по справі в грудні 2018 року повідомлено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога`проте, що саме він не укладав спірний договір і в період з 19.08. по 25.10.2018 року перебував за межами України.

В подальшому позивачем отримано від ТОВ «Таліон Плюс» вимогу про сплату заборгованості в сумі 14320грн.. Листом від 06.02.2019 року ТОВ «Таліон Плюс» повідомило позивача що товариством відступлено право вимоги за договором ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а тому у ТОВ «Таліон Плюс» будь-яких претензій до нього не має. Іншим листом від 07.04.2019року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомило позивача, що оскільки право вимоги перейшло до іншого Товариства то дане Товариство до нього будь-яких претензій немає. Пізніше 17.04.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позивачу було надіслано завірену належним чином копію кредитного договору від 27.09.2018 року з відповідними додатками.

Судом встановлено додатково також, що 27.09.2018 року на рахунок № НОМЕР_1 відкрито у АТ КБ «Приватбанк», що належить позивачу, тобто ОСОБА_1 була здійснена операція LiaPay, тобто переказ на картку платежу ID платежу 824245989 на суму 4000 грн.. Тоді ж було здійснено перекази на картку Приватбанку через додаток Приват 24 одержувач якого є ОСОБА_2 .

Довідкою АТ КБ «Приватбанк» підтверджено, що на вказаний рахунок, що належить ОСОБА_1 накладено обмеження з метою безпеки.

Дослідивши наведені вище докази суд зазначає наступне.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які І мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст.80 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1,2ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Taк, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір-це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір,укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Суд зазначає також, що договір позики укладений у формі електронного документу із відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства.

Так, ст. 5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

В ході судового розгляду встановлено також і це підтверджено відповідними документами проте, що згідно повідомлення Державної прикордонної служби України позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт НОМЕР_2 ) здійснив виїзд за межі України 20.08.2018 року о 00:36:45 год. через пункт пропуску Ягодин і як ствердив останній перебував за кредитом на 25.10.2018 року.

Повідомленнями АТ КБ «Приватбанк» та державної податкової служби України підтверджено, що ОСОБА_1 не отримував сертифікат в АТ КБ «Приватбанк», та не отримував довірчі послуги у Кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг Інформаційно-довідкового департаменту ДФС .

Зазначені обставини дають підстави стверджувати про відсутність можливості позивачем підписувати електронним підписом укладений договір в електронній формі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у

формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зазначеним вимогам закону укладений договір не відповідає, а відтак підлягає визнанню його недійсним.

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_3 , яке видане 21 лютого 2018 року ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, та звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Отже, у відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати .

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 206,247, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 76,77,80,81,89,203,215,626,628,638 ЦК України, ст..5,6 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг»,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним кредитний договір №924226394 від 27.09.2018 року, який був укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 про надання кредиту на суму 4000 ( чотири тисячі) гривень .

Стягнути з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в дохід держави судовий збір у розмірі 1921 ( одну тисячу двадцять одну) гривню .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 14.11.2019 року.

Головуючий:В. О. Лесик