Справа № 347/1139/19
Провадження № 22-ц/4808/1390/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

18 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» філія «Карпатська» про визнання дій незаконними, стягнення матеріального та морального відшкодування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду від 20 вересня 2019 року під головуванням судді Гордія В.І. у м. Косів

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» філія «Карпатська» про визнання дій незаконними, стягнення матеріального та морального відшкодування.

ОСОБА_1 19.09.2019 подав до суду заяву про забезпечення позову в даній справі. Заяву мотивує тим, що від відповідача АТ «Прикарпаттяобленерго» філія «Карпатська» на адресу заявника надійшло письмове попередження про припинення електропостачання у разі несплати заборгованості, незаконність нарахування якої він оскаржує. А тому заявник вважає, що до розгляду справи в суді та винесення рішення по суті, АТ «Прикарпаттяобленерго» філія «Карпатська» слід заборонити вчиняти дії щодо припинення електропостачання до господарства, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Косівського районного суду від 20 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

ОСОБА_1 не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що на теперішній час існує реальна загроза, що під час розгляду справи за його позовною заявою, відповідачем можуть бути вчинені дії щодо припинення електроенергії.

Апелянт вважає, що така ситуація може створити негативні наслідки і його права як позивача будуть порушені. Тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо припинення електропостачання.

Представник ПАТ «Прикарпаттяобленерго» подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що суд першої інстанції повно, всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, та ухвалив обґрунтоване рішення.

Наведені заявником мотиви його звернення з такою заявою є передчасними і такими, що не дають підстав припускати, що відповідач без законних на те підстав може відключити господарство заявника від електропостачання, оскільки долучений заявником до заяви оригінал попередження № 3/23705 від 09.09.2019 року про припинення постачання електричної енергії, в першу чергу стверджує факт наявності у заявника боргу по оплаті за електроенергію із попередженням про застосування до боржника заходів впливу.

При цьому, відповідач досить точно попереджає споживача до якої дати слід погасити заборгованість для подальшого уникнення вимкнення.

Доводи апелянта про те що, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду є необґрунтованими. У попередженні вказується тільки на можливість припинення електропостачання позивачу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст. 151 ЦПК України підставою для забезпечення позову є заява у якій повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості необхідні для забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу незаконних дій АТ «Прикарпаттяобленерго», які полягали в незаконній заміні лічильника та нарахуванні заборгованості за споживання електроенергії.

В заяві про забезпечення позову заявник просить заборонити вчиняти дії щодо припинення електропостачання до господарства, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Підставою необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначено ймовірність відчуження колишньою дружиною вищевказаного майна.

Одним із способів забезпечення позову відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Заборона відчуження майна (його арешт) є тимчасовим заходом і направлена на збереження обсягу майна, щодо якого наявний спір.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову (забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому), а також необхідність суворого дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, суд звертає увагу на те, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

Апеляційний суд погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що звернення до суду ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову шляхом заборони АТ «Прикарпаттяобленерго» філія «Карпатська» вчиняти певні дії, є передчасним і не дає суду підстави вважати, що відповідач без законних на те підстав може відключити господарство заявника від електропостачання.

В долученому заявником до заяви оригінал попередження № 3/23705 від 09.09.2019 року про припинення постачання електричної енергії, стверджує факт наявності у заявника боргу по оплаті за електроенергію із попередженням про застосування до боржника заходів впливу.

В даному випадку, відповідач тільки попереджає споживача до якої дати слід погасити заборгованість, для подальшого уникнення вимкнення та не зацікавлений у відключенні позивачу електропостачання і вказує тільки на основну підставу можливого припинення електропостачання позивачу.

Апеляційний суд зазначає, що зі змісту попередження вбачається, що воно надходило позивачу від ТОВ «Прикарпатенерготрейд» (а.с. 9), а не від АТ «Прикарпаттяобленерго» філія «Карпатська» і про дану обставину зазначив представник відповідача у засіданні суду апеляційної інстанції. Тому доводи апелянта про необхідність забезпечення позову шляхом заборони саме АТ «Прикарпаттяобленерго» філія «Карпатська» вчиняти дії щодо припинення електропостачання до його господарства є передчасними.

Доводи ОСОБА_1 про можливість утруднення виконання рішення суду в майбутньому не є достатньою підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем отримано попередження про наявність заборгованості, яку постачальник вважає за необхідне сплатити позивачем.

За частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову і оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстав для скасування ухвали з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Косівського районного суду від 20 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк