н/п 4-с/490/35/2019
У Х В А Л А

26 грудня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі : головуючого судді Чулуп О.С.,

при секретарі - Балдич Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області про повернення виконавчого документу стягувачу та на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва під час виконавчого провадження.

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби в якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області під час виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Центрального районного суду м.Миколаєва у справі №490/644/13-ц за виконавчим листом, виданого 12.06.2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва, та визнати неправомірним повідомлення від 20.12.2017 року про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що державним виконавцем 20.12. 2017 року винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу з тих підстав, що стягувачем не проведено сплату обов`язкового авансованого внеску у відповідності до вимог п.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Також скаржник вказує, що державний виконавець безпідставно не виконує рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.12.2012 року згідно якого стягнуто з Кредитної спілки «Кредитний Альянс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 71057,00 грн. Представник скаржника у судовому засідання вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому просив відмовити у задоволенні скарги.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлене наступне.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.03.2013 року згідно якого стягнуто з кредитної спілки «Кредитний Альянс» на користь скаржника ОСОБА_1 заборгованість за договором про залученню депозитного вкладу члена кредитної спілки в розмірі 30000грн та відсоткі за користування грошовим вкладом в розмірі 8400 грн.

Судом досліджено виконавчий лист, виданий 12.06.2013 року Центральним районним судом міста Миколаєва на виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.03.2013 року.

Судом досліджено постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2013р. згідно якої відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 490/644/13-ц виданого 12.06.2013 року.

Судом встановлено, що заява ОСОБА_1 з проханням відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 12.06.2013р. була подана до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції -- 12.06.2013 року

Судом досліджено повідомлення Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва від 20.12.2017р. згідно якого виконавчий лист № 490/644/13-ц виданий 12.06.2013 року повернуто стягувачу з підстав не підтвердження сплати стягувачем авансового внеску.

Судом досліджено заяву від 17.03.2017р. скаржника до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва про видачу інформаційної довідки щодо винених виконавцем дій у даному виконавчому провадженні.

В силу ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст. 4,5 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно п.1ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" (який діяв на момент видачі виконавчого листа, далі-закон), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Рішенням Конституційного суду України від 15.05.2019р. № 2-р(II)/2019 у справі №3-368/2018(5259/18) положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404?VIII щодо сплати авансового внеску визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Отже, дана норма визнана неконституційною. Окрім того, на момент видачі виконавчого листа норми Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р., що діяв до 05.10.2016р.) не вимагали обов`язкової сплати авансового внеску.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб станом на 219.12.2015р. боржник - кредитна спілка "Кредитний альянс", не припинено, в процесі ліквідації не перебуває.

Судом встановлено, що заява про відкриття виконавчого провадження була отримана Центральним ВДВС 12 червня 2016 року, а повідомлення про повернення виконавчого документу було прийняте лише 20 грудня 2017 року, тобто з порушенням строків, встановлених ст.4 Закону України "Про виконавче провадження". ( протягом трьох робочих днів).

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону від 11.06.2016р.) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема державний виконавець має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню, одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника, про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи; проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню, стягувача держувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам, безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника, про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи;у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань,покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України.

Судом встановлено проте, що в процесі виконавчого провадження державним виконавцем вчинено лише дії щодо відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу. Інші визначені законом заходи державним виконавцем не вживались тривалий час, що вказує, на бездіяльність державного виконавця в даному виконавчому провадженні.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Войтенко проти України" зазначив, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні п.1 ст.1 Протоколу №1.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що права стягувача порушені тривалим невиконанням судового рішення, а зміни ж в законодавстві, які призвели до необхідності сплати ним авансового внеску, - не можуть позбавляти його права на справедливий суд, гарантоване ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Керуючись вимогами ст.ст.447-452ЦПК України, суд

У Х В А Л ИВ:

Скаргу задоволити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального Відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області під час виконавчого провадження по примусовому виконанню листа у справі № 490/644/13-ц виданого 12.06.2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва.

Рішення щодо повідомлення від 20.12.2017 року про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, - визнати неправомірним.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя