Справа № 648/719/19
Провадження № 2/648/433/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року смт. Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Сокирко Л.М., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів та просить: визнати недійсним договір кредитної лінії № ВКЛ-2007157 від 19 серпня 2011 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3; визнати недійсним договір переведення боргу, укладений 4 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2; визнати недійсним договір іпотеки від 4 серпня 2014 року, укладений між ним (ОСОБА_1М.), як іпотекодавцем з однієї сторони та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», як іпотекодержателем, з іншої сторони; скасувати записи про обтяження іпотекою та забороною відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, вул. Ярова, 6, зареєстровані на підставі іпотечного договору від 4 серпня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за № 663.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за позовною заявою слід відмовити, так як заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно частини 2 статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Із позовної заяви вбачається, що між позивачем, як іпотекодавцем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», як іпотекодержателем, 4 серпня 2014 року був укладений договір іпотеки з метою забезпечення належного виконання позичальником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 зобовязання, що випливає з кредитного договору договору кредитної лінії № ВКЛ-2007157 від 19 серпня 2011 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦПК України, виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема заставою.

Статтею 572 ЦПК України визначено поняття застави, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави)

Одним із видів застав, відповідно до частини 1 статті 575 ЦПК України є іпотека.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (частина 1 статті 589 ЦК України).

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку», встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Суд, врахувавши викладене, характер правовідносин між сторонами, те, що сторонами у справі є фізична особа, фізична особа-підприємець та юридична особа, та вбачається спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання зобов'язання, який відноситься до справ господарської юрисдикції, вважає, що зазначена справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

За таких обставин, на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України у відкритті провадження слід відмовити, так як заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 19, 186, 260, 353 ЦПК України, статтею 3 ГК України, статтями 4, 20 ГПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів.

Роз'яснити позивачу право на звернення з даним позовом до Господарського суду Херсонської області.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її винесення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Сокирко Л.М.