Справа №: 398/687/19
провадження №: 2-з/398/16/19
УХВАЛА

Іменем України

"14" березня 2019 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючої судді Коліуш Г.В., за участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «АГРОРОС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сектор державної реєстрації Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору емфітевзису від 04.03.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «АГРОРОС» та зареєстрованого державним реєстратором Реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області 17.03.2016 року.

Ухвалою від 01.03.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

13 березня 2019 року представником позивача ОСОБА_2 подана заява про забезпечення позову шляхом заборони субєктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, повязаних з державною реєстрацію речових прав на земельну ділянку, яка обґрунтована тим, що в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «АГРОРОС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сектор державної реєстрації Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання недійсним договору емфітевзису від 04.03.2016 року, який нібито укладений між ОСОБА_1І та ФГ «АГРОРОС», та зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області 17.03.2016 року. Договір емфітевзису було укладено щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0007, розташованої на території Щасливської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, площею 5,1199 гектар, власником якої є ОСОБА_1. Підставою визнання вищевказаного договору недійсним є те, що Позивач не підписував зазначений договір, і не мав намірів укладати оскаржуваний договір, про існування вказаного договору Позивач дізнався через адвоката представника Позивача по справі, до якого звернувся з метою відновлення втраченого правовстановлюючого документу, а саме, Державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач вважав, що земельна ділянка перебуває в оренді ФГ «Агророс» на підставі договору оренди, строк якого повинен був закінчитися у 2019 році, але договору емфітевзису на 100 років позивач не укладав. Вважає, що Відповідач може вчинити дії щодо відчуження права емфітевзису, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника позивача ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом в день її надходження.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Таке ж саме право відчуження права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) передбачено ч.2 ст.102-1 Земельного кодексу України.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст..126 ЗК України).

Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування такого виду забезпечення позову як заборона суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,1199 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0007, розташовану на території Щасливської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, є співмірним із заявленими позовними вимогами, та не буде перешкоджати господарській діяльності відповідача.

Керуючись ст. ст. 151 153, 260,261 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити субєктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь які дії, повязані з державною реєстрацією речових прав на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,1199 гектар, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0007, що розташована на території Щасливської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області та належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №452397 від 18.09.2012 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Примірник ухвали одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Коліуш Г.В.