Дата документу 27.02.2019
Справа № 320/3348/18
Провадження № 2/320/174/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Прозорової Т.О.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за участю третьої особи: Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за участю третьої особи: Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні, позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 29 жовтня 1999 року він, ОСОБА_2, був прийнятий на роботу в Мелітопольське локомотивне депо «Придніпровської залізниці» в якості помічника машиніста тепловоза і електровоза в цех експлуатації. 18 серпня 2006 року він був переведений на посаду бригадира підприємств залізничного транспорту та метрополітенів 5 розряду цеха екіпіровки локомотивів. 01 грудня 2015 року внаслідок реорганізації Мелітопольське локомотивне депо «Придніпровської залізниці» було перетворено в Структурний підрозділ «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства«Укрзалізниця». Наказом № 194/ОС від 11 липня 2016 року назву посади змінено на бригадир підприємств залізничного транспорту 5 розряду (запис в трудовій книжці за № 12). 02 квітня 2018 року його було звільнено з роботи з посади бригадира (звільненого) підприємств залізничного транспорту Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ«Укрзалізниця» за систематичне невиконання трудових обовязків без поважних причин, у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України (Наказ № 77/ОС від 30 березня 2018 року, запис в трудовій книжці за № 13). З Наказом про звільнення він був ознайомлений 30.03.2018 року, копію отримав 02 квітня 2018 року. Підставою для звільнення його з роботи став Наказ № 74/С від 25 травня 2017 року про оголошення Догани та згода профкому, протокол № 31 від 30.03.2018 року.

В Поданні на дачу згоди на розірвання трудового договору за № 01-40/НК від 30.03.2018 року зазначено, що 13.05.2017 року під час розгляду результатів комісійної перевірки стану охорони праці в цехах та відділеннях Мелітопольського локомотивного депо, були встановлені факти порушення нормативно-правових актів з охорони праці на робочих місцях, а саме в цеху екіпіровки локомотивів. Відповідальним за це був ОСОБА_2. В результаті чого, наказом начальника депо від 25.05.2017 року 3 74/с ОСОБА_2 було оголошено дисциплінарне стягнення догана.

29.03.2018 року була проведена перевірка стану охорони праці в цехах та підрозділах депо. В результаті цієї перевірки у ОСОБА_2 було вилучено талон-попередження № 2.

За невиконання своїх виробничих обовязків з охорони праці бригадира ОСОБА_2Д було звільнено з займаної посади за систематичне порушення вимог охорони праці відповідно до КЗпП.

Також підставою звільнення у Поданні вказано Наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності від 24.01.2018 року № 9/с, яким йому було оголошено дисциплінарне стягнення догана.

З підставами його звільнення він не згоден, про що пояснював усно та письмово на засіданні профкому, всі зазначені в поданні порушення ніяким чином не свідчать про його умисне систематичне невиконання ним своїх посадових обовязків. Позивач вважає, що також необхідно врахувати і той факт, що внаслідок нещасного випадку, повязаного з виробництвом, який мав місце 21.03.2006 року, він, ОСОБА_2, є інвалідом третьої групи безстроково. Причина інвалідності трудове каліцтво.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_1 підтримали позов в повному обсязі та просили його задовольнити. Просили визнати незаконним та скасувати Наказ № 77/ОС від 30.03.2018 року про звільнення, за п.3 ст.40 КЗпП України, та поновити його на посаді бригадира. Стягнути з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період з 03.04.2018 року по 27 лютого 2019 року включно в розмірі 62 660 грн.22 коп.

В судовому засідання представник відповідача та третьої особи проти позову заперечував, та надав письмові заперечення, згідно яких вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягає задоволенню, оскільки Позивач працював у Мелітопольському локомотивному депо з 29.10.1999 року. Відповідно до наказу від 18.08.2006 року № 21 З/ос переведений на посаду бригадира (звільненого) підприємств залізничного транспорту цеху екіпіровки. Відповідно до п. 2.26 своєї робочої інструкції Позивач забезпечує виконання основних нормативів та наказів з охорони праці на дільниці. Відповідно до п. 2.34 робочої інструкції Позивач проходить перевірку знань з охорони праці в комісії депо. Згідно протоколу засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці №1 від 23.01.2017 року та протоколу засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці №141 від 23.01.2018 року ОСОБА_2 пройшов перевірку знань. Предметом перевірки були такі нормативно-правові акти з питань охорони праці як: НПАОП 0.00-1.71-13 Правила охорони праці під час роботи з інструментом та пристроями, затвердженні наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 19.12.2013 року №966, зареєстровані в Мінюсті України 25.02.2014 року за №327/25104; НПАОП 0.00-1.15-07 Правила експлуатації електрозахисних засобів, Система управління охороною праці тощо.

Відповідно до наказу Мелітопольського локомотивного депо від 30.03.2018 року №77/ОС трудовий договір з ОСОБА_2 було розірвано з 02.04.2018 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Наказом Мелітопольського локомотивного депо від 25.05.2017 року № 74/С ОСОБА_2 притягався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності Позивача стала комісійна перевірка стану охорони праці в цехах та відділеннях Мелітопольського локомотивного депо проведена 12.05.2017 року, за результатами якої було встановлено ряд порушень, допущених Позивачем (як відповідальним за стан охорони праці та санітарний стан у підрозділі, за утримання та безпечну експлуатацію інструменту та пристосувань у цеху екіпіровки), а саме: в приміщенні зберігання піску знаходиться дерев'яна драбина без номеру та відмітки про випробування та приналежність цеху, чим Позивач створив загрозу безпечному виконанню робіт працівниками відділення; під металевим настилом не прибране сміття; працівники цеху, підлеглі Позивача, перевдягаються на робочому місці; в приміщенні безлад, в підрозділі відсутня інструкція № 136 «Надання першої долікарняної допомоги потерпілим при пошкодженні здоров'я на виробництві», в журналах реєстрації перевірок на першому та другому ступенях контролю за станом охорони праці не відображаються наявні недоліки стану охорони праці. Всі ці порушення стали можливими з причини невиконання трудових обовязків з охорони праці бригадиром (звільненим) ОСОБА_2, а саме вимог п.2.23, 2.35, 2.37 своєї робочої інструкції, вимог п. 2.4.3 СУОП - неякісне проведення перевірок на першому ступені контролю за станом охорони праці в цеху та вимог п.п. 1.11, 3.2.2 Правил з охорони праці при технічному обслуговуванні та поточному ремонті ТРС ЦТ/4769.

У відповідності до ст. 149 КЗпП України у Позивача 12.05.2017 року були відібрані письмові пояснення, копія яких додається до відзиву на позовну заяву, де Позивач не спростовує та визнає вищевказані порушення та зазначає про їх усунення. 13.05.2017 року було проведено нараду при начальнику Мелітопольського локомотивного депо де з'ясовувались всі обставини справи, давали усні пояснення винні особи.

Виявленні порушення нормативно-правових актів з охорони праці та невиконання своїх трудових обов'язків Позивачем є порушенням трудової дисципліни, внаслідок чого Позивачу на підставі ст. 147 КЗпП України було оголошено догану.

29.03.2018 року комісією Мелітопольського локомотивного депо була проведена перевірка стану охорону праці в цеху екіпіровки, у якому Позивач відповідальний за стан охорони праці та санітарний стан у підрозділі, за утримання та безпечну експлуатацію інструменту та пристосувань. За результатами даної перевірки встановлено ряд порушень та недоліків, основними з яких є: в приміщенні зберігання піску недостатнє освітлення (перегорілі лампи); у Кутку з охорони праці вивішена застаріла схема службових проходів по території депо 2017 року; в цеху знаходиться електричний подовжувач без дати випробування, безлад у ящику для інструментів; у приміщенні насосної має місце підтікання води з насосу, в кутку приміщення калюжа, за сушильною піччю № 1 розливи ПММ, всі ці порушення створюють загрозу безпечному виконанню робіт працівниками цеху. Вищевказані порушення стали можливими з причини невиконання трудових обовязків ОСОБА_2, а саме вимог п.2.23, 2.35, 2.37 своєї робочої інструкції та вимог п. 2.4.3 Системи управління охороною праці - неякісне проведення перевірок на першому ступені контролю за станом охорони праці в цеху.

Відповідно до п. 2.23 своєї робочої інструкції Позивач проводить першу ступінь контролю стану охорони праці в відділенні. Згідно п. 2.4.3 Системи управління охороною

праці перший ступінь контролю здійснюється щоденно (щозмінно) перед початком і протягом робочого дня (зміни). На першому ступені контролю перевіряються підготовленість і стан робочих місць, обладнання, відповідність засобів виробництва, інструменту вимогам нормативно-правових актів з охорони праці, забезпеченість засобами індивідуального захисту, їх стан та застосування, а також дотримання працівниками вимог інструкцій щодо організації та забезпечення безпечних умов праці, наявність у них посвідчень з охорони праці та записів у них. В той час, Позивач неякісно проводив перевірку на першому ступені контролю, про що свідчить безлад у ящику для інструментів, калюжа у кутку приміщення, підтікання води з насосу тощо.

Відповідно до п.2.32 робочої інструкції Позивач контролює оформлення куточка з охорони праці. Проте, як встановлено перевіркою у Кутку з охорони праці вивішена застаріла схема службових проходів по території депо 2017 року, в той час як дана схема службових проходів була наявна у секторі з охорони праці, проте Позивач не забирав її та в порушення п. 2.32 робочої інструкції не привів куточок з охорони праці в належний стан.

Стосовно знайденого в цеху електричного подовжувача без дати випробування, зазначаємо наступне. Відповідно до п. 1.20 III Розділу "Вимоги охорони праці під час виконання робіт із застосуванням інструменту" Правил охорони праці під час роботи з інструментом та пристроями Електроінструмент, роздільні та понижувальні трансформатори, перетворювачі частоти, захисно-вимикальні пристрої та кабелі-подовжувачі повинні періодично, не рідше 1 разу на 6 місяців, проходити перевірку згідно з вимогами ДСТУ ІЕС 60745-1:2010. Проте на зазначеному електроподовжувачу не було дати випробування в порушення вимог нормативних актів з охорони праці, отже він не може використовуватись у роботі та не повинен знаходитись у цеху екіпіровки. Електроподовжувач, що не проходив перевірку, ставить під загрозу життя та здоров'я працівників цеху екіпіровки під час трудової діяльності та є грубим порушенням вимог охорони праці.

30.03.2018 року за результатами перевірки стану охорони праці в цеху екіпіровки 29.03.2018 року було проведено нараду при головному інженері Мелітопольського локомотивного депо, де з'ясовувались всі обставини справи, давали усні пояснення працівники. Також у відповідності до ст. 149 КЗпП України у Позивача 30.03.2018 року були відібрані письмові пояснення. За результатами даної наради було прийнято рішення звільнити ОСОБА_2 з займаної посади за систематичне невиконання вимог охорони праці у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України та адміністрацією депо було направлено подання на дачу згоди на розірвання трудового договору з Позивачем від 30.03.2018 року №01-40/НК.

Згідно виписки з протоколу № 31 від 30.03.2018 року профспілковим комітетом Мелітопольського локомотивного депо була дана згода на розірвання трудового договору з бригадиром цеху екіпіровки ОСОБА_2

Отже, у зв'язку з тим, що до Позивача раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, які не втратили юридичної сили за давністю та не зняті достроково (наказ Мелітопольського локомотивного депо від 25.05.2017 року № 74/С), виявлено новий проступок Позивача (невиконання трудових обов'язків, порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці та вимог робітничої інструкції), та є згода профспілкового виборного органу на розірвання трудового договору з Позивачем, Мелітопольським локомотивним депо було винесено наказ від 30.03.2018 року №77/ОС про припинення трудового договору з ОСОБА_2 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно п.22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7,8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

При оспорюванні до суду наказу про звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, суд зобовязаний перевірити правильність накладення дисциплінарних стягнень, які враховані при звільненні, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк (постанова від 16.01.2019 у справі № 499/78/17-ц).

Як встановлено в судовому засіданні, 29 жовтня 1999 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в Мелітопольське локомотивне депо «Придніпровської залізниці» в якості помічника машиніста тепловоза і електровоза в цех експлуатації (Наказ № 80 від 28.10.1999 року, запис в трудовій книжці за № 3). 18 серпня 2006 року він був переведений на посаду бригадира (звільненого) підприємств залізничного транспорту та метрополітенів 5 розряду цеха екіпіровки локомотивів (Наказ № 213/ОС від 21.08.2006 року, запис в трудовій книжці за № 8). Наказом № 194/ОС від 11 липня 2016 року назву посади змінено на бригадир (звільнений) підприємств залізничного транспорту 5 розряду (запис в трудовій книжці за № 12). 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи з посади бригадира (звільненого) підприємств залізничного транспорту Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» за систематичне невиконання трудових обовязків без поважних причин, у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України (Наказ № 77/ОС від 30 березня 2018 року (а.с.14), запис в трудовій книжці за № 13 (а.с.12-13).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є головою профспілки та працює в Локомотивному депо більше 13 років. В травні 2017 року була проведена перевірка в цеху, де працював ОСОБА_2 та виявлені порушення, внаслідок чого він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_2 здавав іспит У березні 2018 року, коли вона знаходилася на лікарняному, їй стало відомо про те, що у ОСОБА_2 знову була перевірка його роботи, і, за наслідками цієї перевірки, 30 березня 2018 року від адміністрації підприємства до профспілки надійшло подання про надання згоди на його звільнення за систематичне порушення трудової дисципліни. З незрозумілих їй причин, засідання профспілки відбулося в той же день (хоча для збирання профспілкового комітету, необхідної інформації, документів, доказів необхідний час до 15 днів), і більшістю голосів дана була згода на звільнення ОСОБА_5 З таким рішенням профспілки вона, як голова, не згодна і вважає, що не було достатніх підстав для звільнення Позивача. Крім того, свідок зазначила, що під час розгляду подання, необхідно було врахувати той факт, що ОСОБА_2 є інвалідом внаслідок нещасного випадку, повязаного з виробництвом, на Укразалізниці, і що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей. Під час голосування 6 (шість) членів профспілки надали свою згоду на його звільнення, але пояснити їй, як голові профспілки, чому саме вони прийняли таке рішення, вони не змогли. Один заперечував проти звільнення, і один утримався. Свідок вважає, що навіть якщо і були у ОСОБА_2 ці порушення, його не можна було звільняти, а треба було запропонувати іншу роботу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що раніше працював в Локомотивному депо. Він працював разом з Позивачем, тривалість їх робочого часу була 12 годин, з 7-30 19-30 годин. Інструменти і територія переважно прибиралися в кінці дня, оскільки в робочий час вони використовувались робітниками. Перевірка 29.03.2018 року проводилась в середині робочого дня. Також свідок підтвердив, що дійсно в цеху часто перегорали електролампи, і ОСОБА_2, купував їх за свій рахунок, хоча відповідальність за це несе електроцех. Йому відомо, що ОСОБА_2 робив заявки до електроцеху стосовно ламп (він бачив їх у журналі заявок), але ці заявки не виконувались.

Стосовно водяного насосу, який підтікав, і залишав калюжу, свідок пояснив, що за його справність відповідальні працівники цеху ПТО тепловозів. ОСОБА_2 не повинен відповідати за його стан та роботу.

Йому відомо, що для прибирання території підприємства, Позивач сам, за своєю ініціативою, приносив свою особисту мотокосу, заправляв її, купував бензин, леску, віники, тощо. ОСОБА_2 відповідально відносився до своїх обовязків.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона працює інженером охорони праці Локомотивного депо і саме вона разом із ОСОБА_8 проводили позапланову перевірку в цеху 29.03.2018 року та складали ОСОБА_9 перевірки. Згідно даного ОСОБА_9 вона встановила порушення в роботі бригадира ОСОБА_2 Вона підтвердила, що дійсно відділ постачання несвоєчасно забезпечує електроприладами (лампочками), і що ОСОБА_2 робив заявки на це. Стосовно того, що у приміщенні насосної має місце підтікання води з насосу, свідок підтвердила той факт, що насос не ремонтувався, і це не є виною Позивача, оскільки відповідальним за це приміщення є інша особа Панін.

Також свідок підтвердила той факт, що схему службових проходів по території депо розробляють і видають саме вони, але на день проведення перевірки її не було і вона не памятає, видавали вони цю схему Позивачу, чи ні. Схема зазвичай виготовляється у березні місяці, була вона готова під час перевірки, вона не памятає. Крім того, зауваження щодо роботи ОСОБА_2 вона записувала у блокнот, пізніше ОСОБА_9 перевірки складався на компютері. За законом вони повинні були ознайомити ОСОБА_2 з цим ОСОБА_9, але це не біло зроблено. ОСОБА_9 Позивачу не надавали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він працює майстром «Мелітопольського локомотивного депо» і є заступником голови профспілки. У березні 2018 року він був присутнім на розборі порушень, допущених ОСОБА_2, за наслідками яких адміністрація підприємства підготувала і передала на розгляд профспілки подання на розірвання трудового договору. На вимогу керівництва, засідання профспілки відбулося в той же день і більшістю голосів була дана згода на звільнення ОСОБА_5 Він сам на засіданні профспілки заперечував проти звільнення Позивача і вважає, що не було достатніх підстав для звільнення ОСОБА_2 за статтею. Він пропонував вжити інші заходи дисциплінарну відповідальність, або переведення на іншу роботу; направлення на навчання. Проведення засідання профспілки за один день це виняток з правил, і пояснити, чому цей виняток був застосований по відношенню до ОСОБА_2, він не може.

Як встановлено в судовому засіданні, 29.03.2018 року була проведена позапланова перевірка стану охорони праці в цехах та підрозділах депо, та в цеху екіпіровки локомотивів, де працює Позивач, і, згідно складеного за її результатами ОСОБА_9 (а.с.50), було виявлено наступне: в приміщенні зберігання піску недостатнє освітлення (перегоріли лампи), в цеху знаходиться електричний продовжувач без дати випробування, заявка до електроцеху щодо усунення недоліків керівником не надана; у Кутку з охорони праці вивішена застаріла схема службових проходів по території депо 2017 року, безлад в ящику для інструментів; у приміщенні насосної має місце підтікання води з насосу, в кутку приміщення калюжа, за сушильною піччю № 1 розливи паливно мастильних матеріалів.

За наслідками цієї перевірки ОСОБА_2 був звільнений з займаної посади за систематичне порушення вимог охорони праці.

На підтвердження системи порушень, в Поданні про надання згоди на звільнення (а.с.15-16) Відповідач посилається на наказ начальника депо від 25.05.2017 року № 74/с, яким ОСОБА_2 було оголошено дисциплінарне стягнення догана (а.с.21). При цьому, в цьому Поданні також є посилання на наказ від 24.01.2018 року № 9/с, про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, з дня накладення якого до видання наказу про звільнення Позивача минуло більше одного року, тобто посилання відповідача на Наказ від 24.01.2018 року, який втратив юридичну силу за давністю суперечить діючому законодавству.

У своєму відзиві на позов Відповідач та третя особа також посилається на цей наказ, та долучає до відзиву його копію. Таким чином, Відповідач обґрунтовує наявність у Позивача системи порушень трудової дисципліни, що в першу чергу привело до незаконного звільнення Позивача з роботи, але суд не може прийняти цей факт, як доказ систематичності, оскільки Відповідач посилається не Наказ, який втратив юридичну силу (а.с.20).

Також в судовому засіданні встановлено поясненнями сторін, свідків, матеріалами Книги виконаних робіт, що 05.03.2018 року, 29.03.2018 року ОСОБА_2 звертався із заявками про зміну ламп, які перегоріли, але чомусь, позивачу ставлять у вину відсутність заявок. Стосовно відсутності оновленої схеми службових проходів по території депо, свідок ОСОБА_7 підтвердила, що саме її відділ виготовляє дану схему, а була вона на час перевірки виготовлена, чи ні, вона не памятає.

Що стосується безладу в ящику для інструментів, як пояснив свідок ОСОБА_6, і цей факт не заперечував представник Відповідача, перевірка проводилась під час роботи, і інструментами користувалися, порядок завжди в інструментах наводиться після закінчення робіт, в кінці зміни, тобто в 19 годин 30 хвилин.

Крім того, як доведено в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідальність за приміщення та працю водяного насосу для екіпіровки локомотивів несе цех ТО-2 тепловозів, тобто ОСОБА_2 не може відповідати за неполадки даного насосу.

Таким чином, зазначені в Поданні порушення ніяким чином не свідчать про умисне систематичне невиконання ОСОБА_2 своїх посадових обовязків, тому суд не може ці причини прийняти до уваги для визнання їх поважними для звільнення робітника.

Крім того, суд, при задоволенні позову визнає поважним той факт, що Позивач працював в Мелітопольському локомотивному депо з 1999 року помічником машиніста тепловоза і електровоза в цеху експлуатації. В березні 2006 року внаслідок нещасного випадку (а.с.22) на підприємстві отримав ІІІ групу інвалідності (трудове увіччя) безстроково (а.с.24), однак продовжив працювати та у серпні 2006 року був переведений на посаду бригадира підприємства залізничного транспорту 5 розряду, де працював до квітня 2018 року. Позивач, пропрацювавши на підприємстві, майже 19 років, отримавши безстрокову інвалідність на даному підприємстві, фактично залишився без засобів до існування, що ставить його, його сім'ю в дуже скрутне матеріальне становище.

Відповідно до положень ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно роз'яснень, викладених у п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до п.8 р.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом під час складання повного рішення суду та аналізу наданих доказів щодо стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03 квітня 2018 року по 27 лютого 2019 року було встановлено наступне.

Так, під час винесення резулятивної частини рішення, суд керувався наданим позивачем розрахунком на підставі довідки Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» №92 від 27.09.2018 року, згідно якої середня заробітна плата ОСОБА_2 на дату звільнення складає: за годину - 42грн.74 коп.; за день - 341грн.90коп.; за місяць 5547грн. 99коп., тому вважає за необхідне стягнути

Кількість робочих днів вимушеного прогулу на день звернення до суду з цим позовом, а саме з 03 квітня 2018 року по 27 лютого 2019 року включно складає 10 місяців і 21 робочих днів.

Однак судом було встановлено, що вищевказана довідка, яка надана Структурним підрозділом «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» мала недостовірну інформацію, на підставі якої було невірно розраховано заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до долученої до матеріалів справи уточненої довідки Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» №115 від 05.03.2019 року та уточненого розрахунку, середня заробітна плата ОСОБА_2 на дату звільнення складає: за годину - 42грн.74 коп.; за день - 341грн.90коп.; за місяць 6987грн.99коп.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу на день звернення до суду з цим позовом, а саме з 03 квітня 2018 року по 27 лютого 2019 року включно складає 10 місяців і 21 робочих днів. (6987грн.99 коп. х 10 мес. = 69879грн.90коп.) + (341 грн.92 коп. х 21 р/д = 7 180 грн.32 коп.) = 77060грн.22 коп. Отже, заробіток за час вимушеного прогулу за зазначений період складає 77060грн.22 коп.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 704 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 211, 259, 263-268, ЦПК України, ст.ст. 233-237 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за участю третьої особи: Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» за № 77/ОС від 30 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_2 з посади бригадира (звільненого) підприємств залізничного транспорту Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» за систематичне невиконання трудових обовязків без поважних причин, у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України, та поновити ОСОБА_2 17.12.1980р.н. (і.н.), який мешкає: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новобогданівка, вул. Щорса 27, на зазначеній посаді.

Рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого ОСОБА_2 підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська б.5) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (, МФО 305482, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького б.108, р/р 7468 у Дніпропетровському обласному управлінні ПАТ «Державний ощадний банк України») на користь ОСОБА_2 17.12.1980р.н. (і.н.), який мешкає: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новобогданівка, вул. Щорса 27, заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 квітня 2018 року по 27 лютого 2019 року включно в розмірі 62 660 грн.22 коп. (шістдесят дві тисячі шістсот шістдесят грн.22 коп.).

Допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська б.5) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (, МФО 305482, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького б.108, р/р 7468 у Дніпропетровському обласному управлінні ПАТ «Державний ощадний банк України») на користь держави судовий збір у сумі 704,80гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст повного рішення складено 11.03.2019 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_11