Справа № 621/1263/19
Провадження № 4-с/621/21/19
УХВАЛА

іменем України

19 листопада 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції на рішення державного виконавця, заінтересовані особи старший державний виконавець Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хмель Ольга Іванівна, ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

28.10.2019 року ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи головний державний виконавець Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хмель О.І., ОСОБА_1 , в якій просить: визнати рішення про повернення судового наказу №621/1263/19 від 24.05.2019 року без прийняття до виконання незаконним (неправомірним) та таким, що порушує право стягувача на справедливе, неупереджене та своєчасне виконання судового рішення; зобов`язати прийняти судовий наказ №621/1263/19 від 24.05.2019 року до виконання, відкрити виконавче провадження та здійснити його у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження"; зобов`язати старшого державного виконавця Хмель О.І. до дати судового засідання надати стягувачу відзив на скаргу та докази в його обґрунтування.

В обґрунтування скарги зазначено, що 24.05.2019 року Зміївським районним судом Харківської області в справі №621/1263/19 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції заборгованості за житлово-комунальні послуги.

21.10.2019 року стягувачем було отримано повідомлення від 03.10.2019 року про повернення судового наказу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме у зв`язку з відсутністю у виконавчому документі дати народження боржника - фізичної особи.

В результаті прийняття державним виконавцем неправомірного рішення, порушено право стягувача на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи, що передбачено ст. 2 ЦПК України.

Так, не зважаючи на те, що у судовому наказі була відсутня дата народження боржника, державний виконавець в межах повноважень, наданих Законом України "Про виконавче провадження", мав змогу направити відповідний запит з метою отримання інформації щодо боржника.

Представник Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції ОСОБА_2 подав заяву, в якій просить розглянути скаргу за його відсутністю, наполягав на її задоволенні.

Начальник Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пономарьова А.О. у поданій заяві просила розглянути скаргу без участі представника відділу.

Від старшого державного виконавця Хмель О.І. надійшов відзив на скаргу, в якому вказано, що зазначення дати народження боржника у виконавчому документі передбачено Законом та є обов`язковим. Невнесення даних стосовно дати народження боржника позбавляє можливості зареєструвати виконавче провадження та винести постану про його відкриття. Просить залишити скаргу без задоволення.

Належним чином повідомлений боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись з матеріалами скарги, суд дійшов наступного.

24.05.2019 року Зміївським районним судом Харківської області в справі №621/1263/19 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 8073 грн. 60 коп. та судових витрат у розмірі 192 грн. 10 коп. (а. с. 16).

Вказаний судовий наказ було отримано представником Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції ОСОБА_2 21.06.2019 року направлено до Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області для примусового виконання. (а. с. 20).

21.10.2019 року стягувачем було отримано повідомлення старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хмель О.І. від 03.10.2019 року про повернення судового наказу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме у зв`язку з відсутністю у виконавчому документі дати народження боржника - фізичної особи. (а. с. 27).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

За п. 4 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

У відповідності до ч. 4 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" - про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено права виконавця, у тому числі з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 в справі №471/283/17-ц.

За ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Системний аналіз вищевказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, так як відсутність у виконавчому документі будь якої інформації щодо боржника не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах, тому дії державного виконавця щодо підписання 03.10.2019 року повідомлення про повернення виконавчого документу №621/1263/19 стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

На спростування своїх заперечень, старшим державним виконавцем Хмель О.І. не надано будь-яких доказів, у тому числі і доказів, які б вказували на неможливість зареєструвати виконавчий документ в автоматизованій системі виконавчого провадження за відсутності даних про дату народження боржника.

Отже, законом встановлено вчинення виконавчих дій, у тому числі і винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не тільки за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, а й виготовлення документів на паперових носіях.

Старший державний виконавець Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хмель О.І. повернула судовий наказ безпідставно, при цьому не вжила усіх можливих способів для виконання та захисту інтересів стягувача, чим порушила права останнього на виконання постановленого на його корить рішення суду.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (рішення Європейського суду з прав людини у справі Янголенко проти України, по. 14077/05. від 10.12.2009).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07. від 05.07.2012).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено судом про порушення своїх прав стягувач дізнався 21.10.2019, скарга направлена на адресу суду 25.10.2019 року, тобто в межах десятиденного строку, передбаченого Законом.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.10.2019 року винесено з порушенням прав стягувача та Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання старшого державного виконавця Хмель О.І. прийняти судовий наказ до виконання та відрити виконавче провадження, оскільки такий спосіб захисту може бути застосований лише тоді, коли Закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади виключно в імперативній формі. У випадку, коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати норми Закону, які останній повинен застосувати при вчиненні певної дії, з урахуванням встановлених судом обставин.

Обсяг дискреційних повноважень державного (приватного) виконавця щодо прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження визначений Розділом ІV ЗУ "Про виконавче провадження", де передумовою для прийняття позитивного рішення про яке просить заявник, є встановлення певної сукупності юридичних фактів, їх системний аналіз, синтез та прийняття відповідного рішення.

Сукупність повноважень з прийняття відповідних рішень законом покладено лише на державного (приватного) виконавця, тому за наведеного, в задоволенні решти вимог слід відмовити.

За таких обставин, скарга підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 247, 260, 447-451 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції на рішення державного виконавця, заінтересовані особи старший державний виконавець Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хмель Ольга Іванівна, ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати рішення старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хмель Ольги Іванівни від 03.10.2019 року про повернення судового наказу, виданого Зміївським районним судом Харківської області в справі №621/1263/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції заборгованості за житлово-комунальні послуги - неправомірним.

В частині вимог скарги щодо зобов`язання старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хмель Ольги Іванівни прийняти судовий наказ №621/1263/19 до виконання та відкрити виконавче провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 19.11.2019 року.

Головуючий: