Справа № 333/5568/18
Провадження № 2/333/354/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Здановської К.Ю.,

позивача ОСОБА_1-Т.О,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1-Т.О. звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 06 грудня 2001 року. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається на першому курсі КВНЗ «Запорізький медичний коледж». Відповідач ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь позивача на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Оскільки дитина продовжує навчання, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця, починаючи із дати подання цієї заяви у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж одного розміру прожиткового мінімуму до досягнення дитиною 23 річного віку або до закінчення навчання на денній формі.

Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засіданні.

14 січня 2019 року до суду надійшов відзив, в якому вказано, що позивачем не доведено факту її спільного проживання з донькою, не зазначено розмір отримуваної ОСОБА_4 стипендії, що має суттєве значення при розгляді та вирішенні справи. Вимога позивача про стягнення аліментів з моменту подачі позовної заяви до суду, а саме з 12 жовтня 2018 року не може бути задоволена, оскільки за виконавчим листом з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, тобто до 25 листопада 2018 року, тому стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, повинно проводитися з 26 листопада 2018 року. Окрім цього, розмір середньої заробітної плати відповідача за останні шість місяців складає 3 772, 80 грн., тому стягнення аліментів у розмірі не менше одного розміру прожиткового мінімуму, поставить його у скрутне матеріальне становище. Зазначає, що має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів його доходу.

Ухвалою суду від 22 січня 2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

12 лютого 2019 року позивачем надано до суду заперечення на відзив, в якому вказано, що дитина проживає з нею та не отримує стипендію, що підтверджується наданими нею довідками. Зазначила, що в обґрунтування тверджень відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти у розмірі не меншого одного прожиткового мінімуму ним надано лише довідку з місця роботи, проте не надано інших документів, підтверджуючих факту не отриманні їм інших.

06 березня 2019 року позивачем надані додаткові заперечення на відзив, в яких вказано, що надане відповідачем свідоцтво про народження дитини, не може бути взятий до уваги через зазначення в останньому у якості батька іншої особи, не відповідача. Вказала, що погоджується з тим, що аліменти повинні стягуватися з 26 листопада 2018 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1-Т. О. вказала, що позовні вимоги підтримує, просить задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 вказав, що позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково, а саме у розмірі 1/6 від усіх видій його доходу.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У свідоцтві про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Відповідно до виконавчого листа, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 30 жовтня 2001 року, на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2001 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки всіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття.

На підставі свідоцтва про зміну імені від 05 травня 2016 року, ОСОБА_5 змінила імя на ОСОБА_1 ОСОБА_5.

З довідок КВНЗ «Запорізький медичний коледж» ЗОР від 21 серпня 2018 року, від 26 грудня 2018 року та від 31 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 є студенткою першого курсу денної форми навчання, яка навчається на бюджетній основі, доходи не отримує.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживає разом із матірю ОСОБА_1-Т.О., що підтверджується довідкою з місяця реєстрації, виданою виконавчим комітетом Степногірською селищної ради Василівського району Запорізької області від 05 лютого 2019 року.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З довідки наданої ФОП ОСОБА_7 про доходи ОСОБА_2 вбачається, що сукупний розмір нарахованої заробітної плати за період з липня 2018 року по грудень 2018 року складає 22 636, 80 грн.

Надані відповідачем свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дитини не беруться до уваги як підстав для визначення розміру аліментів у 1/6 частини від усіх видів заробітку, оскільки відповідачем не доведено факту перебування дружини та сина на його утриманні.

Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що відповідач на підставі рішення суду сплачував аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, 25 листопада 2018 року дитина досягла повноліття, навчається у навчальному закладі, доходи не отримує, проживає разом із позивачем. Батько після досягнення дитиною повноліття допомогу не надає, хоча має можливість це робити, оскільки є фізично здоровим, офіційно працевлаштований, інших утриманців немає.

Враховуючи викладене, суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до закінчення навчального закладу, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Щодо строку, з якого повинно відбуватися стягнення аліментів, слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 12 жовтня 2018 року.

Враховуючи, що предметом позовної заяви є стягнення аліментів на повнолітню дитину, що 25 листопада 2018 року ОСОБА_6 досягла повноліття, позивач не заперечує проти стягнення аліменти з 26 листопада 2018 року, то стягнення аліментів повинно відбуватися зі вказаної дати.

На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійки.

Керуючись ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 183, 191, 199, СК України, ст.ст. 4, 12-13, 76, 81, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 26 листопада 2018 року і до закінчення навчального закладу, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах стягнення аліментів в розмірі за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складано 12 березня 2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва