СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
___________________________________________________________________________________
№2/760/2896/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

25 вересня 2019 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Компанця М.Б.

представника Відповідача - адвоката Калюжного С.С.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання.

ІІ. Описова частина

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в Солом`янський районний суд м. Києва з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» з вимогами про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання банком своїх грошових зобов`язань, зокрема, просив стягнути:

1.пеню за період прострочення з 01.08.2017 по 25.10.2018 - 8858,32 грн;

2.втрати від інфляції за період з 01.08.2017 по 25.10.2018 - 2156,95 грн;

3.3% річних за період з 01.08.2017 по 25.10.2018 - 728,08 грн;

4.Судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, понесені Позивачем під час розгляду справи про стягнення безпідставно списаних коштів в розмірі 997,50 гривень.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2018 у справі №760/14592/17, яке набрало чинності 13.09.2018, з ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь було стягнуто безпідставно списані кошти в сумі 19500 гривень, суму списаної комісії в розмірі 141,50 грн, пеню, 3% річних та інфляційні втрати, які були нараховані станом на 31.07.2017, в загальному розмірі 2312,46 грн, а всього - 21953,96 гривень

26 жовтня 2018 року ПАТ «Ощадбанк» виконав зазначене рішення, перерахувавши на рахунок ОСОБА_1 , як він вказує, суму в розмірі 21953,96 гривень.

Таким чином, як стверджує Позивач, враховуючи, що прострочення виконання Відповідачем свого обов`язку з повернення коштів тривало до 25.10.2018, він повинен додатково сплатити штрафні санкції (пеню, інфляційні втрати та 3% річних) за період з 01.08.2018 по дату виконання свого зобов`язання.

Право на стягнення зазначених санкцій, як стверджує Позивач, передбачене п.37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (пеня в розмірі 0,1% від суми неналежного переказу за кожен день прострочення) та ч.2 ст. 625 ЦК України.

У підтвердження своїх вимог Позивачем наведені власні розрахунки штрафних санкцій.

Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача витрати понесені ним на оплату правничої допомоги, понесені ним під час перегляду в апеляційному порядку рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 07.06.2018 в розмірі 997,50 грн. Позивач зазначає, що в своїй постанові від 13.09.2018 Апеляційний суд м. Києва не вирішив питання про розподіл судових витрат, а в подальшому вказаний суд було ліквідовано, і Київський апеляційний суд відмовився вирішувати питання про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи це тим, що лише суд, який ухвалив рішення, має таке право. Відтак, Позивач вимушений звернутися до суду з вимогою про відшкодування понесених витрат у позовному провадженні.

30 липня 2019 року до суду надійшов відзив ПАТ «Державний ощадний банк України», за змістом якого Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, наполягаючи на застосуванні наслідків пропуску Позивачем спеціального (річного) строку позовної давності за вимогами про стягнення неустойки (пені). Крім того, Відповідач наполягав на тому, що витрати, понесені Позивачем на правничу допомогу не є адекватними з огляду на характер спору та обсяги наданої допомоги, а тому просив суд поставитися до них критично.

У відповіді на відзив Позивач просив звернути увагу на те, що пред`явивши 04.08.2017 в межах строку позовної давності вимогу про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, штрафних санкцій, які були нараховані станом на 31.07.2017, строк позовної давності було перервано та він розпочався заново. Відтак, Позивачем не було пропущено строк давності за вимогами про стягнення пені.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №760/14592/17, що залишене без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 13.09.2018 у справі №760/14592/17 та ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 було задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та стягнуто на користь Позивача безпідставно списані кошти у розмірі 19500,00 грн, суму списаної комісії за проведення неналежного переказу в розмірі 141,50 грн, а також штрафні санкції у вигляді пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, які були нараховані станом на 31.07.2017, в загальному розмірі 2312,16 грн, а всього 21953,96 грн.

При цьому вказаними судовими рішеннями у цивільній справі № 760/14592/17 були встановлені наступні фактичні обставини:

- 08.05.2017 із банківського рахунку ОСОБА_1 в AT «Ощадбанк» було списано 19500,00 грн (переказ коштів) та 141,50 грн (комісія банку за транзакцією);

- 08.05.2017 ОСОБА_1 повідомив AT «Ощадбанк» про виявлений факт несанкціонованого списання грошових коштів з його рахунку та просив скасувати операцію;

- 10.05.2017 ОСОБА_1 особисто звернувся до відповідача із письмовою вимогою повернути незаконно перераховані грошові кошти в сумі 19 641,50 грн;

- 10.05.2017 AT «Ощадбанк» всупереч зверненням ОСОБА_1 завершило транзакцію по перерахуванню коштів в сумі 19641,50 грн;

- AT «Ощадбанк» зобов`язаний виплатити ОСОБА_1 пеню, 3 % річних та інфляційні нарахування за період незаконного позбавлення ОСОБА_1 можливості користуватись коштами у сумі 19641,50 грн.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановлено, що лише 26 жовтня 2018 року AT «Ощадбанк» виконало судове рішення шляхом перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 21953,96 грн.

Таким чином, незаконне позбавлення Відповідачем права Позивача на користування своїми коштами (прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення безпідставно списаних коштів) тривало до 25.10.2018.

При цьому, як зазначено вище, штрафні санкції у вигляді пені, інфляційних втрат та 3% річних, нараховані станом на 31.07.2017 вже були стягнуті на користь Позивача згідно з рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №760/14592/17.

Таким чином, Позивач має право на додаткове стягнення з Відповідача тих же штрафних санкцій за період з 01.08.2017 по день погашення заборгованості, тобто до 25.10.2018.

Згідно з частиною першою статті 1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно із пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наявність заяви представника Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення пені за період більше одного року до звернення з позовом до суду, суд вважає необхідним у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення пені за період до 29.11.2017 відмовити.

Посилання Позивача на те, що строк позовної давності ним не пропущений, оскільки він звернувся до суду з позовом 04.08.2017 про стягнення коштів та штрафних санкцій, внаслідок чого строк перервався, суд не приймає. Так, пеня нараховується за кожен день прострочення, і, відповідно, щодо кожного з щоденних нарахувань пені діє позовна давність у один рік. Позивач не звертався до суду з вимогами про стягнення пені за період з 01.08.2017 по 28.11.2017 до того, як звернувся з даним позовом 29 липня 2018 року, а тому строки позовної давності по вказаним платежам пропущені, і підстав для їх поновлення судом не встановлено.

Засобами електронної системи «ЛІГА:Закон» судом здійснено розрахунок пені, яка підлягає стягненню з Відповідача, і він виглядає наступним чином:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
19641.5029.11.2017 - 25.10.201833136.5 %6501.34

Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 складає 6501,34 грн.

Враховуючи, що повернення неналежному платнику суми безпідставно списаних коштів є грошовим зобов`язанням, Позивач має право на стягнення з Відповідача штрафних санкцій у відповідності до ст. 625 ЦК України за весь період прострочення. При цьому, суд враховує, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року вже були стягнуті штрафні санкції, передбачені вказаною статтею, нараховані станом на 31.07.2017, а тому суд має враховувати їх при обчисленні в даному рішенні.

Початок прострочення виконання Відповідачем зобов`язання з повернення коштів слід відраховувати, як встановлено рішенням від 07 червня 2018 року, з 11 травня 2017 року.

Таким чином, інфляційне збільшення заборгованості Відповідача за весь період прострочення розраховується наступним чином:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
11.05.2017 - 25.10.201819641.501.1643220.67

Враховуючи, що частина інфляційних втрат Позивача в розмірі 569,60 гривень вже була відшкодована згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року, Позивач має право на додаткове стягнення з Відповідача суми інфляційних втрат в розмірі 2651,07 гривень. Проте суд не може вийти за межі позовних вимог, і враховуючи, що Позивач просить стягнути з Відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 2156,95 гривень, саме така сума і підлягає стягненню.

Розрахунок 3% річних, здійснений за допомогою електронної системи «ЛІГА:Закон»:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
19641.5001.08.2017 - 25.10.20184513 %728.08

Загальна заборгованість за штрафними санкціями у вигляді 3% річних, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь ОСОБА_1 становить 728,08 гривень.

Крім того, суд вважає обгрунтованими вимоги Позивача про стягнення з Відповідача понесених ним під час перегляду в апеляційному порядку рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2018. Так, постановою Апеляційного суду м. Києва від 13.09.2018 зазначене рішення було залишене в силі, проте питання про компенсацію ОСОБА_1 понесених ним судових витрат вирішене не було. В подальшому процесуальна можливість вирішення даного питання відпала у зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду м. Києва.

Враховуючи, що такі обставини не спростовують права Позивача на компенсацію понесених ним витрат, дане питання можливо вирішити в порядку позовного провадження в межах даної справи.

Позивачем надано докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 997,50 гривень під час виконання умов Договору про надання правової допомоги №01/15 від 17.02.2015, зокрема Додаткової угоди №4 від 10.07.2018 (а.с. 55-60), такі витрати уявляються суду співмірними та адекватними, у зв`язку з чим суд вважає можливим задовольнити вимоги про їх стягнення з Відповідача на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню на користь Позивача сума витрат, пов`язаних із розглядом справи (судовий збір), в загальному розмірі 704,80 гривень

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 16, 258, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 суму штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 9386,37 гривень, з яких:

-пеня в розмірі 6501,34 гривень;

-3% річних в розмірі 728,08 гривень;

-інфляційні втрати в розмірі 2156,95 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 в якості компенсації понесених матеріальних збитків суму в розмірі 997,50 гривень.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г; .

Суддя: