Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 521/13942/15-ц

провадження № 61-28912св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє адвокат Максимець Олександр Богданович, на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2018 року у складі судді Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 28 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит у розмірі 16 039 доларів США строком до 28 листопада 2014 року, зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором, додатком № 1 до договору та графіком погашення кредиту.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 31 липня 2015 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № 0 на загальну суму 133 297,97 грн.

Ураховуючи вищевикладене, ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № 0 у розмірі 133 297,97 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

У березні 2018 року ОСОБА_1, від імені якої діє адвокат Максимець О. Б., подала апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2018 року відмовлено Максимцю О. Б. - представнику ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Максимця О. Б. - представника ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційну скаргу подано до суду після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а тому відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду, адвокат МаксимецьО. Б., який діє в інтересах ОСОБА_1, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач пропустила строк для подання апеляційної скарги на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року з поважних причин, оскільки вона не була присутня в судовому засіданні та не отримувала копію повного тексту зазначеного рішення. Наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про вручення судового рішення підписане не ОСОБА_1, а невідомою особою. Також однією з причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси стало некваліфіковане супроводження розгляду справи в суді першої інстанції представником ОСОБА_1, який не надавав останній інформацію про розгляд справи. Фактично відповідач дізналась про наявність судового рішення 08 лютого 2018 року на стадії його примусового виконання. Враховуючи правові висновки Верховного Суду України у постанові від 07 вересня 2016 року

№ 6-1250цс16 та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зазначені обставини вказують на поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу позивачем до суду не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за поданою касаційною скаргою.

У червні 2018 року цивільна справа № 521/13942/15-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Під час оголошення вступної та резолютивної частин рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 була відсутня, що підтверджується журналом судового засідання від 21 квітня 2016 року (а. с. 76).

Судом першої інстанції в установленому законом порядку відповідачку була повідомлено про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 74).

Копію рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року було надіслано на адресу відповідача ОСОБА_1 21 квітня 2016 року, згідно з супровідним листом (а. с. 81) та працівниками пошти було вручено адресату ОСОБА_1.» 23 травня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 84).

З наявних у матеріалах справи довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а. с. 42), заяви, поданої ОСОБА_1 до суду першої інстанції (а. с. 48), довіреності (а. с. 55), місцем її проживання зазначено: АДРЕСА_1.

Апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 в особі представника Максимця О. Б. подала 07 березня 2018 року.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Встановивши, що особа, яка звернулась до суду з апеляційною скаргою, не була присутня під час проголошення судового рішення, однак була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, указаних в оскаржуваній ухвалі.

Частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Разом з тим стаття 6 не може тлумачитися як надання сторонам справи автоматичного права на отримання певної форми надіслання судових документів, наприклад, рекомендованим листом.

На зацікавлену сторону покладається обов'язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05 лютого 2004 року).

За таких умов, питання в цій справі стосується не лише того, якою мірою судові органи забезпечили своєчасне надіслання заявнику своїх рішень, а того, в якій мірі вони перешкоджали її розумним зусиллям отримати ці судові рішення.

Крім того, за наслідками розгляду справи № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352св18), Верховний Суд у складі Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду за аналогічних обставин вважав за необхідне відійти від висновку, викладеному у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 369/8537/15-ц (провадження № 61-25773св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 635/8219/15-ц (провадження № 61-35336св18), згідно з якими процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України, при відсутності винятків, може бути поновлений і що процедура апеляційного оскарження визначається на момент ухвалення судових рішень, а не на момент подачі апеляційної скарги.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України не можуть досліджуватись судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє адвокат МаксимецьОлександр Богданович, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк