ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року

м.Суми

Справа №592/9733/18

Номер провадження 22-ц/816/1371/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2018 року, ухваленого у складі судді Чернобая О.І., у м. Суми, повний текст якого складений 27 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

26 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 40466 грн 45 коп., в тому числі вихідної допомоги у сумі 16124 грн 99 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 липня 2018 року по 27 листопада 2018 року включно у сумі 15955 грн 96 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь держави судовий збір у сумі 704 грн 80 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ПАТ «Сумське НВО» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В доводах апеляційної скарги ПАТ «Сумське НВО» зазначається, що наданий позивачем розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із виплати грошових коштів. Крім того, на думку відповідача, суд першої інстанції допустився помилки при розрахунку середнього заробітку, оскільки кількість робочих днів за період з 12 липня 2018 року по 27 листопада 2018 року становить 57 робочих днів, а також вважає, що день розгляду справи судом не повинен враховуватись при розрахунку.

Від позивача ОСОБА_1 в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у день звільнення позивача з роботи заробітна плата у розмірі 40466 грн 45 коп., в тому числі вихідна допомога у сумі 16124 грн 99 коп., йому виплачена не була, тому вважав, що вказана сума заборгованості та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 липня 2018 року по 27 листопада 2018 року включно, тобто, по день фактичного розрахунку, що становить 59 робочих днів підлягають стягненню у сумі 15955 грн 96 коп.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», а 11 липня 2018 року позивача було звільнено за власним бажанням у зв'язку із невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат за останні два місяці згідно зі ст. 44 КЗпП України.

Вказані обставини підтверджуються даними трудової книжки ОСОБА_1 та наказом відповідача від 11 липня 2018 року за № 6530/вк (а.с. 5-6, 26).

Згідно довідки ПАТ «Сумське НВО» від 22 серпня 2018 року за № 16-07/1052 заборгованість по заробітній платі перед позивачем станом на день його звільнення становила 40466 грн 45 коп., в тому числі і сума вихідної допомоги у розмірі 16124 грн 99 коп., середньоденна заробітна плата без відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору становила 270 грн 44 коп. (а.с. 25).

Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як передбачено ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану ним роботу порушено з боку відповідача, оскільки останній станом на момент звільнення позивача з роботи по день ухвалення судом рішення не виплатив йому заробітну плату за виконану роботу, в тому числі і суму вихідної допомоги, тому позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими.

Відповідач, у свою чергу, не надав належних і допустимих доказів для підтвердження факту відсутності заборгованості по заробітній платі перед позивачем або наявності заборгованості у меншому розмірі, ніж заявлено у позові.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки позивачу своєчасно при звільненні з ПАТ «Сумське НВО» не було виплачено сум, що належали йому від підприємства, то є підстави і для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період 12 липня 2018 року по 27 листопада 2018 року (дата ухвалення рішення суду).

При цьому, колегія суддів вважає, що визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із встановленого наказом ПАТ «Сумське НВО» від 21 березня 2014 року за № 75 робочого тижня з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа.

Також, на думку колегії суддів, при обрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції правильно керувався наданою ПАТ «Сумське НВО» довідкою від 22 серпня 2018 року за № 16-07/1052 про розмір середньоденної заробітної плати позивача без відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору у сумі 270 грн 44 коп. (а.с. 25).

Разом з тим, визначаючи кількість робочих днів у спірному періоді з 12 липня 2018 року по 27 листопада 2018 року суд першої інстанції допустився помилки, визначивши кількість робочих днів у жовтні 2018 року 15 робочих днів, оскільки з урахуванням вихідного дня понеділка 15 жовтня 2018 року кількість робочих днів за жовтень 2018 року становила 14 робочих днів, а не 15 робочих днів, як помилково визначив суд першої інстанції.

Отже, кількість робочих днів для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 12 липня 2018 року (перший день після звільнення позивача) по 27 листопада 2018 року (день постановлення рішення суду) складає 58 робочих днів (липень - 8 робочих днів; серпень - 13 робочих днів; вересень - 12 робочих днів; жовтень - 14 робочих днів; листопад - 11 робочих днів).

Відтак, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні дорівнює 15685 грн 52 коп. (270,44 грн * 58 робочих днів) з послідуючим утриманням з цієї суми всіх податків і обов'язкових платежів, а не 15955 грн 96 коп., як помилково визначив суд першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неправильного визначення судом першої інстанції кількості робочих днів у жовтні 2018 року при обчисленні позивачу розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У той же час, доводи апеляційної скарги про те, що у розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не повинен включатися день ухвалення судом першої інстанції рішення, тобто, 27 листопада 2018 року включно, не заслуговують на увагу колегії суддів, з огляду на наступне.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції вірно обраховано кількість робочих днів за період затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення включно. Отже, доводи апеляційної скарги в зазначеній частині не підлягають задоволенню.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення в частині визначення розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з неповним з'ясуванням обставин у справі, тому таке рішення суду в оскаржуваній частині на підставі ст. 376 ч. 1 п. 1, п. 4 ЦПК України підлягає зміні, а сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з ПАТ «Сумське НВО» на користь позивача, - зменшенню до 15685 грн 52 коп.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, ч. 4; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2018 року у даній справі в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 15685 грн 52 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми всіх податків і обов'язкових платежів.

В іншій оскаржуваній частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Судді: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко