справа № 1416/155/2012
провадження №4-с/489/13/19
УХВАЛА

Іменем України

07 березня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк») про визнання незаконними дій та бездіяльностізаступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Іванченка І.В. (далі - державний виконавець), скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу

встановив:

ПАТ «Енергобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Паламарчук В.В. звернулося до суду із скаргою в якій просило визнати незаконними дії державного виконавця з повернення виконавчого листа № 2/1415/1202, виданого 20.03.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва; скасувати постанову № 38179303 від 27.11.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття всіх заходів примусового виконання рішення.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульський ВДВС) перебувало виконавче провадження ВП №381790303 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/1202, виданого 20.03.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва, про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованості за кредитним договором № 6 від 18.03.2008, яка складається із 76900 доларів США основної суми боргу, 10584,96 доларів США простроченої заборгованості по відсоткам, 5922,99 грн. пені за прострочені платежі по відсоткам, 92116,36 грн. пені за прострочення погашення основного боргу, який був пред'явлений до виконання 03.06.2013. Боржником за виконавчим листом є ОСОБА_3 06.12.2018 на адресу ПАТ «Енергобанк» надійшла копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.11.2018.

Вказану постанову стягувач вважає незаконною та передчасною, так як державним виконавцем не вжито усіх заходів з примусового виконання рішення та допущено ряд порушень Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, не було накладено арешт на все майно боржника відразу при відкритті провадження, про що стягувач просив у заяві про відкриття виконавчого провадження. Крім того, для примусового виконання одночасно було пред'явлено інший виконавчий лист № 2/1416/1202, виданий 20.03.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» 1411,50 грн. судового збору. Проте, постанову про об'єднання проваджень в зведене виконавче провадження державним виконавцем було винесено лише 10.06.2013, тобто через сім днів після відкриття виконавчого провадження, що є порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, в постанові про повернення виконавчого документа державний виконавець повинен був зазначити всі фактичні обставини виконавчого провадження, з'ясовані під час виконання рішення. Зокрема, реквізити відповідей (повідомлень), згідно яких встановлено відсутність реєстрації за боржником рухомого чи нерухомого майна та які саме заходи були вжиті для примусового виконання рішення, що в даному випадку не вказано. Державний виконавець також повинен був вказати про відсутність у боржника доходів та не виявлення в останнього майна при перевірці майнового стану. Також, державним виконавцем порушені строки і періодичність проведення перевірки майнового стану боржника.

Державним виконавцем не були реалізовані і вимоги ст.188-13 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення на боржника за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця та застосування до нього приводу.

У відзиві на скаргу державний виконавець зазначив, що виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення боргу та судового збору на користь ПАТ «Енергобанк» за рішенням суду відкрито 03.06.2013, які в подальшому об'єднано у зведене виконавче провадження, разом із іншими виконавчими документами відносно боржника.

Державним виконавцем були вжиті всі заходи з примусового виконання рішення. Неодноразово здійснювалася перевірка майнового стану боржника, в результаті якої встановлено отримання боржником лише пенсії у зв'язку з втратою годувальника на дитину в розмірі 1490,07 грн. та зареєстровані на його ім'я транспортні засоби, які знаходяться в розшуку більше року, за винятком одного, який передано стягувачу ПАТ «Енергобанк» в рахунок погашення боргу у зв'язку із його не реалізацією на електронних торгах. Іншого рухомого та нерухомого майна не встановлено. Також, за поданням державного виконавця ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.11.2017 встановлено обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Також вказано, що об'єднання виконавчих провадження відповідає Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, (яка була чинна на момент відкриття виконавчих проваджень), а застосування до боржника приводу відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» є правом державного виконавця. Крім того, заявник не аргументував необхідність такого приводу боржника. Помилковим є віднесення заявником до заходів примусового виконання рішень, наведених у статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», застосування до боржника відповідальності, передбаченої статтею 188-13 КУпАП. Крім того, заявник не вказує на дієвість адміністративного стягнення у виді штрафу, розмір якого складає 50 - 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 - 1700 гривень), при непогашеній заборгованості боржника за виконавчими документами.

Також, відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи дії, крім випадків коли були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

У судове засідання учасники судового розгляду не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що відповідно до статті частини 2 статті 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги на підставі наявних матеріалів, крім того державним виконавцем надано відзив з копією матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали скарги та наявні в справі докази, дійшов наступного.

На примусовому виконанні в Інгульського ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/416/1202/12, виданого 20.03.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва, про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованості за кредитним договором № 6 від 18.03.2008, яка складається із 76900 доларів США основної суми боргу, 10584,96 доларів США простроченої заборгованості по відсоткам, 5922,99 грн. пені за прострочені платежі по відсоткам, 92116,36 грн. пені за прострочення погашення основного боргу.

03.06.2013 також винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38179303 з примусового виконання іншого виконавчого листа № 2/1416/1202/12, виданого 20.03.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» 1411,50 грн. судового збору, виконавче провадження за яким відкрито постановою від 03.06.2013.

Постановою державного виконавця від 10.06.2013 виконавчі провадження об'єднані у зведене виконавче провадження ВП № 38178716.

Крім того, на примусовому виконанні відносно боржника ОСОБА_3 знаходилися інші виконавчі провадження, які були відкриті в різний час та обєднані у зведене виконавче провадження.

Загальна сума стягнення за зведеним виконавчим провадженням складає 1630294,92 грн.

Рішення боржником добровільно в строк, встановлений державним виконавцем, не виконані.

27.11.2018 державним виконавцем винесено постанову про виведення із зведеного виконавчого провадження № 38178716 виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/1416/1202, виданого 20.03.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» 1411,50 грн. судового збору.

27.11.2018 постановою виконавчий лист на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачу, так як транспортні засоби боржника знаходяться в розшуку більше року, а інше майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Одночасно, роз'яснено стягувачу право на повторне пред'явлення виконавчого листа для виконання.

Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження для відома.

Із відзиву та копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем проведено наступне.

13.06.2013 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03.04.2018 наявні три записи про обтяження: 1) за постановою № 38179303 від 13.06.2013 - запис 23.10.2013; за постановою № 39722335 від 18.12.2013 - запис від 18.12.2013; 3) за договором застави б/н від 13.03.2008, укладеним між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3 - запис від 22.12.2016.

В заставі ПАТ «Енергобанк» перебувають транспортні засоби: Renault Magnum 430, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1; Renault Magnum 430, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_2; BSS Metaco SD 338, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_3; Schmitz SPR 24, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_4.

Відповідно до договору застави від 10.04.2008, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, в заставу передано транспортний засіб Toyota Prado, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_5.

Згідно відповідей бази АІС Автомобіль за боржником зареєстровані транспортні засоби: Toyota Prado, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_5; Renault Magnum 430, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1; Renault Magnum 430, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_2; BSS Metaco SD 338, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_3; Schmitz SPR 24, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_4; ГАЗ 3102 9, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_7; ГАЗ 3307 3, 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_8.

15.07.2013 державним виконавцем за адресою: м.Миколаїв, вул. Казарського, 3/7 , проведено опис та арешт майна належного ОСОБА_3, а саме транспортних засобів: причіпа Schmitz SPR 24, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_4; причіпа BSS Metaco SD 338, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_3; автомобіля марки Renault Magnum 430, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_2; автомобіля марки Renault Magnum 430, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

За результатами виконавчих дій складено акт опису та арешту майна від 15.07.2013, майно залишено на відповідальне зберігання ОСОБА_3

10.09.2013 винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, яку направлено сторонам виконавчого провадження та експерту.

22.01.2014 отримано висновки з незалежної оцінки майна (транспортних засобів) та 23.01.2014 за вих. № 2132 сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про оцінку арештованого майна.

Згідно отриманої відповіді ДПС України від 13.06.2013 встановлено, що боржником відкриті рахунки в ПАТ КБ «Надра», АТ «УкрСиббанк», ПАТ «Енергобанк», філії ПАТ «Енергобанк» в місті Миколаєві, АТ «ОТП Банк», Миколаївському регіональному управління ПАТ КБ «ПриватБанк».

22.01.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено до банківських установ, а 24.01.2014 направлено платіжні вимоги відповідно до яких з відкритого боржнику в ПАТ КБ «ПриватБанк» рахунку списано 3,70 грн. На інших рахунках кошти відсутні або їх закрито.

23.05.2014 за заявою боржника ОСОБА_3 винесено постанову про заміну відповідального зберігача на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_6.

10.09.2014 винесено постанову про призначення експерта суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для визначення ринкової вартості транспортних засобів боржника, яка отримана 10.09.2014 представником ПАТ «Енергобанк» Свічкарьовим О.В.

06.10.2014 отримано висновки з незалежної оцінки майна, про що сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про оцінку арештованого майна від 08.10.2014 за вих № 47496.

За результатами електронних торгів реалізовано транспортні засоби: Renault Magnum 430, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_2; BSS Metaco SD 338, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_3, від реалізації яких на депозит відділу надійшло 136548,25 грн. 24.07.2015 складний акт про проведення електронних торгів.

Транспортні засоби: Renault Magnum 430, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1; Schmitz SPR 24, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_4, протягом торгів реалізовані не було.

20.05.2015 отримано лист представника ПАТ «Енергобанк» від 20.05.2015 № 37.1/02-155, яким стягувач надав згоду про залишення за собою нереалізованих транспортних засобів.

20.05.2015 за результатами виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 складено акт про відсутність описаного та арештованого майна згідно акту від 15.07.2013.

20.05.2015 винесено постанову про оголошення розшуку майна боржника.

05.08.2015 до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області направлено подання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності згідно статті 388 КК України по факту вчинення незаконних дій щодо майна описаного та арештованого при примусовому виконані рішення суду.

14.07.2015 розпочато досудове розслідування.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.05.2015 по справі № 4-с/489/24/16 знято арешт з автомобіля Toyota Prado, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_5.

31.05.2016 за результатами виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 складений акт державного виконавця про виявлення транспортного засобу марки Toyota Prado, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_5.

01.09.2016 ПАТ «Енергобанк» повторно направлено повідомлення про залишення за собою нереалізованого майна боржника, яке листом від 27.09.2016 надало згоду на залишення за собою транспортного засобу марки Renault Magnum 430, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1, за початковою ціною 57400,00 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості боржника.

17.10.2016 державним виконавцем винесена постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

У зв'язку з скасуванням електронних торгів рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.12.2015 по справі № 489/4467/15-ц, яке залишено в силі апеляційною та касаційною інстанціями, платіжним дорученням № 3126 від 17.07.2017 кошти в сумі 36548,25 грн. повернуті на рахунок ОСОБА_6

Із наданої на запит державного виконавця від 06.11.2017 відповіді Інгульського об'єднаного УПФ України м.Миколаєва Миколаївської області встановлено, що боржник отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_7, звернення стягнення на яку не допускається відповідно до статті 72 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно повідомлень ДФС України від 14.02.2018, 26.03.2018, 16.07.2018, 23.11.2018 за боржником відкриті рахунки не зареєстровано та інформація щодо джерела доходів не виявлена.

Згідно повідомлень ПФ України від 02.03.2018, 26.03.2018, 23.11.2018 боржник не працює трудовим та цивільно-правовими договорами, отримує пенсію у розмірі 1490,07 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 01.08.2017, яка наявна в матеріалах виконавчого провадження, квартира АДРЕСА_3 зареєстрована з 31.05.2016 за ОСОБА_8 Попереднім власником був ОСОБА_3 (дата внесення запису 01.10.2008).

Власником гаражу за адресою: АДРЕСА_4 згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.11.2015 є ОСОБА_9 (набула право власності на підставі договору дарування від 25.10.2014). Попередній власник ОСОБА_3

Згідно останньої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 27.11.2018, відомості про реєстрацію нерухомого майна за боржником відсутні, за винятком раніше відчуженого майна, яке вказано вище.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.11.2017, за поданням державного виконавця, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Згідно листа Державної прикордонної служби України від 05.02.2018 № 0.184-1735/0/18-18 відомості про обмеження боржника внесені до відповідної бази.

15.02.2018 направлені запити до відповідних державних органів за повідомленням яких майно за боржником не зареєстроване.

Згідно наданої на запит державного виконавця відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Миколаївській області від 10.04.2018 № 667/31-2018 транспортні засоби боржника перебувають в активному розшуку на підставі постанови державного виконавця № 38179303 від 20.05.2015.

Відповідно до останнього запиту від 17.08.2018 до усіх банківських установ, встановлено наявність рахунків у боржника відкритих МРУ АТ КБ «ПриватБанк» та виставлено платіжні вимоги на списання коштів.

Згідно акту державного виконавця від 26.11.2018, за адресою: АДРЕСА_1, майно боржника ОСОБА_3 на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана квартира на праві спільної часткової власності зареєстрована за ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», як зазначено у частини першій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом частин першої, третьої, п'ятої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Згідно з пунктами 2, 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до частини 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши в сукупності наявні докази, суд дійшов висновку, що державний виконавець при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/416/1202/12, виданого 20.03.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» 1411,50 грн. судового збору, діяв в межах та на підставі чинного законодавства та оскаржувана постанова винесена правомірно, оскільки іншого майна на яке можливе заведення стягнення не виявлено, а транспортні засоби знаходяться в розшуку більше року, за винятком одного, який передано стягувачу в рахунок часткового погашення боргу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Доводи заявника, що державним виконавцем не здійснено усіх необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» є безпідставними, оскільки не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Твердження заявника щодо передчасності прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та неповноти її складання, яка за змістом відповідає пункту 7 розділу І Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, також відхиляються судом як необґрунтовані.

Керуючись статтями 447, 450, 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на дії заступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Іванченка І.В. про визнання незаконними дій та бездіяльності, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.11.2018 у виконавчому проваджені № 38178716 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/1202, виданого 20.03.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.Коваленко