21.02.2019 Справа № 756/2084/18
Унікальний № 756/2084/18
Провадження № 2/756/903/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Яценко Н.О.,

за участі секретаря - Хоменко І.І.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_1, третя особа: ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», про стягнення сплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника у лютому 2018 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, та просив стягнути на свою користь з відповідача 10 537,44 грн та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15 липня 2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» (позивач) та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак «НОМЕР_2». У відповідності до умов даного Договору позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

10 травня 2015 року о 18 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Прирічна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА», державний номерний знак «НОМЕР_1», під керуванням ОСОБА_1 (відповідач) та автомобіля «Toyota», державний номерний знак «НОМЕР_2», що належить ОСОБА_2

Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу «Toyota», державний номерний знак «НОМЕР_2», було завдано механічних ушкоджень. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля складає 41 110,06 грн.

Вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України.

На підставі страхового акту та Договору страхування позивач виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 39 730,06 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія засобу «КІА», державний номерний знак «НОМЕР_1», була забезпечена за полісом в ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», позивач звернувся до вказаної страхової компанії з вимогами про відшкодування збитків в порядку регресу.

ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» відшкодувало позивачу лише частину завданих відповідачем збитків в розмірі 29 192,62 грн.

Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 10 537,44 грн, яку позивач вважає необхідним стягнути з відповідача.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене провадження.

У судове засідання 19.02.2019 представник позивача не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» виплатило позивачу страхове відшкодування у повному обсязі, у той час як вирахуваний позивачем розмір завданих збитків є значно завищений та не доведений належним чином.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ»у судове засідання 19.02.2019 не з'явися, про час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року №756/6215/15-п 10.05.2015 ОСОБА_1 о 18 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Прирічна, керуючи автомобілем марки «КІА», державний номерний знак «НОМЕР_1», не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями, в тому числі автомобілем марки «Toyota», державний номерний знак «НОМЕР_2», що призвело до пошкодження транспортних засобів, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.8).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи ті обставини, що постанова Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року, якою ОСОБА_1 (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак «НОМЕР_2», набрала законної сили, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди відповідачем власнику зазначеного автомобіля.

15 липня 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №185116Га/14к-03, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак «НОМЕР_2». У відповідності до умов даного Договору позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с.19-21).

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія засобу «КІА», державний номерний знак «НОМЕР_1», була забезпечена за полісом №АІ/3480505 в ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ». Ліміт майнової відповідальності становить 50 000,00 грн (а.с.25).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі страхового акту №1.003.15.06651/VESKO11297 від 20.05.2015 та Договору добровільного страхування наземного транспорту №185116Га/14к-03 позивач виплатив страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 39 730,06 грн, що підтверджуються платіжними дорученнями №10176 від 10.09.2015 та №10242 від 11.09.2015 (а.с.11-21).

Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» відшкодувало позивачу суму збитків в розмірі 29 192,62 грн (а.с.24).

Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний суд зазначив:

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги ті обставини, що цивільно-майнова відповідальність відповідача застрахована з лімітом до 50 000,00 грн, у той час як завдані позивачу збитки складають 39 730,06 грн, враховуючи, що позовних вимог до страховика позивачем не заявлено, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та ст. 993, 1166, 1191, 1194 ЦК України; ст. 3, 22, 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; ст. 27 Закону України «Про страхування»; керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2019 року.

Суддя: Н.О. Яценко