РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №221/3664/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення з них боргу за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовував наступним.

23.02.2013р. він надав відповідачу ОСОБА_2 позику в сумі 2500,00 грн. зі сплатою 8 % на місяць строком на три місяці. На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 написав власноручно відповідну розписку.

05.03.2013р. позивач надав відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 2500,00 гривень на двох зі сплатою 8 % на місяць строком на три місяці. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачі також написали власноручно відповідну розписку.

До теперішнього часу кошти позивачу не повернуті, тому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договором позики 3750,00 грн. та стягнути з ОСОБА_3 суму боргу за договором позики 1250,00 грн.

У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні в повному обсязі наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки в судове засідання суду не повідомили. Про день та час проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджено повідомленням про отримання судової повістки.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч.1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за однозначного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив на позов; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом встановлено, що 23.02.2013р. позивач ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2 позику в сумі 2500,00 грн. зі сплатою 8 % на місяць строком на три місяці. На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 написав власноручно відповідну розписку за участю свідка ОСОБА_3 (а.с.11).

05.03.2013р. позивач надав відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 2500,00 гривень на двох зі сплатою 8 % на місяць строком на три місяці. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачі також написали власноручно відповідну розписку. (а.с.10).

20 листопада 2018 р. позивач звертався до відповідачів з вимогою повернути борг, однак наразі грошові кошти не повернуті.

На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики)… Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей.

У відповідності з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Станом на 16.05.2019 року сума боргу складала 5000,00 гривень, що підтверджено відповідними розписками, з яких сума боргу ОСОБА_2 складає 3750,00 грн, сума боргу ОСОБА_3 складає 1250,00 грн.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд на підставі викладеного, оцінивши надані суду письмові докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду в розмірі 704,80 гривень пропорційно задоволеним вимогам, а саме з ОСОБА_2 підлягає стягненню 528,60 грн,, тобто 75% від загальної суми боргу та з ОСОБА_3 176,20 - 25% ціни позову.

Керуючись ст.ст. 526, 612, 1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 141, 259, 263, 265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики 3750,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики 1250,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Повний текст рішення складений 18 листопада 2019 року.

Суддя Т.В. Безрук