РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1426/19

пр. № 2/759/3326/19

05 березня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Грень О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у січні 2019 р. до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач є одноосібним власником цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 від 01.02.2006. У вказаній квартирі із позивачем також зареєстровані: ОСОБА_3 - син позивача, та ОСОБА_4 - немає родинного відношення до позивача. Остання раніше перебувала у шлюбних відносинах із сином позивача ОСОБА_3, а після розірвання шлюбу 15.11.2016 р. виселилась із приміщення. Враховуючи той факт, що комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а відповідач понад два роки не проживає у належній йому квартирі, особистих речей в квартирі не має, позивач вимушений звернутись до суду із позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування належним йому на праві власності житловим приміщенням.

Позивач у судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_4 є колишньою дружиною його рідного сина ОСОБА_3, з яким вона розлучилась в листопаді 2016 року. Із цього часу вона виселилась із квартири і з ними не проживала.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнала, підтвердивши в судовому засіданні про те, що відповідач ОСОБА_4 в спірній квартирі не проживає з жовтня 2016 р. У травні 2017 року вона виїхала за кордон на постійне місце проживання до м. Торонто (Канада).

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги також підтримав повністю.

Представник третьої особи - Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Пояснень та клопотань не подавав.

Заслухавши у судовому засіданні учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_3 від 01.02.2006 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 23.01.2006 р. № 95-С/8КІ, а також відомостями, що містить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 153014424 від 17.01.2019 р. щодо зареєстрованих прав на цей об'єкт нерухомого майна.

Згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 дійсно зареєстровані позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3.

Факт припинення шлюбних відносин відповідача із сином позивача ОСОБА_3, крім особистих пояснень позивача і представника відповідача, підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 16 листопада 2016 року, виданим Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві серії НОМЕР_4.

Відповідно до оглянутого у судовому засіданні Акту від 21.12.2018 р., складеного за участю мешканців зазначеного вище будинку - сусідів позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, підписи яких засвідчено керівником ОСББ «Крокус-5», останніми було засвідчена факт не проживання ОСОБА_4 в квартирі адресою: АДРЕСА_1.

Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК україни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абз. 3 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки судом встановлено, що позивач є власником зазначеної квартири, тому має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності щодо особи, яка не є його співвласником, проте в ній зареєстрована, шляхом визнання її такою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп., які сплачено позивачем за подання позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Коваль О.А.