ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/626/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 304090000 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Храпка В.Д., Бондаренка С.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2019 року у складі судді Костенка А.І. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ "КБ "ПриватБанк", банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

В травні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з порушенням останнім умов кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що між сторонами був укладений договір б/н від 08.11.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 45 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок під 30% річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, АТ "КБ "ПриватБанк" пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», що є офертою на укладення публічного договору.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачеві можливість користуватись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Банк нараховував відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору.

Крім того, позивач мотивував вимоги про наявність підстав для односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних складових договору, зокрема відсоткової ставки за кредитом, а також штрафних санкцій за порушення зобов`язань відповідачем посиланням на Умови та правила надання банківських послуг.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредитні кошти своєчасно не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Станом на 23.04.2019 ОСОБА_1 мав заборгованість перед АТ "КБ "ПриватБанк" в розмірі 87 707 грн. 17 коп., яка складається з: 43 206 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом; 39 199 грн. 18 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 648 грн. 48 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4 152 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.11.2013 року в розмірі 87 707 грн. 17 коп., а також судові витрати в розмірі 1 921 грн.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитом в розмірі 43 206 грн. 79 коп. та судові витрати в розмірі 648 грн. 10 коп.

Ухвалюючи рішення, суд керувався правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17) та виходив з того, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті АТ "КБ "ПриватБанк", не містять підпису відповідача. Тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Тому суд дійшов висновку, що сторони не узгодили у письмовому вигляді проценти за користування кредитом та міру відповідальності відповідача за порушення умов договору.

Тому суд дійшов висновку про доведеність позову лише в частині позовних вимог про стягнення тіла кредиту.

Рішення оскаржено банком в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків. Апелянт посилається, на законодавчу заборону видавати безпроцентні кредити банківськими установами. Відстановивши, що банк надав клієнту кредит, суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків за користування цим кредитом.

Крім того, в матеріалах справи не містяться заперечення відповідача проти позовних вимог банку, позичальник не надавав докази на спростування доводів банку. Рішення ухвалено без дотримання принципу змагальності та доказовості позицій обох сторін.

Місцевий суд безпідставно застосував до даних правовідносин правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, оскільки у справі, що перебувала на перегляді в суді касаційної інстанції відповідач заперечував проти вимог банку.

В даному випадку відповідач укладення договору не оспорював, з вимогою про визнання недійсним не звертався, власних розрахунків заборгованості не надавав.

Таким чином, основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідач проти позову не висловлював заперечень, а видача безпроцентних кредитів - заборонена.

На підставі викладеного, апелянт просить оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог банку в цій частині. Судові витрати апелянт просить стягнути з відповідача.

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Зі змісту апеляційної скарги та її прохальної частини вбачається, що рішення оскаржується лише в частині відмови судом в стягненні процентів за користування кредитними коштами. В решті рішення не оскаржується, тому не переглядається апеляційним судом відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 підписав 08.11.2013 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ "КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ "КБ "ПриватБанк") (а.с. 87).

При цьому в анкеті-заяві відсутні будь-які відмітки клієнта про бажання отримати конкретний тип банківської картки, також відсутня відмітка про бажаний кредитний ліміт. Крім того, графа «Пам`ятку клієнта, що містить в тому числі Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування отримав та ознайомився з її змістом» не відмічена та незаповнена клієнтом.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 85-86), вбачається, що станом на 23.04.2019 року ОСОБА_1 мав заборгованість перед банком в розмірі 87 707 грн. 17 коп., яка складається з наступного: 43 206 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом; 39 199 грн. 18 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 648 грн. 48 коп. - заборгованість по комісії, 4 652 грн. 72 коп. - заборгованість по штрафам.

Наявність підстав для стягнення відсотків за користування кредитом позивач обґрунтовує умовами публічного договору, до яких приєднався відповідач, зокрема, тими, що викладені в «Умовах та правилах надання банківських послу» та «Тарифах Банку».

АТ "КБ "ПриватБанк" вказувало у позові, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Позивач на підтвердження вимог в цій частині, а саме розміру та порядку нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (без уточнення обраного виду карти) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/70/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов узгоджені з відповідачем при підписанні анкети-заяви, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо процентів за користування кредитом саме в тих розмірах і порядках нарахування, зазначених в доданих банком документах.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Такі висновки відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та правильно застосовані судом першої інстанції, зокрема і в частині, що наразі оскаржується апелянтом.

До позовної заяви не додані документи, які підтверджують, що на момент підписання заяви, відповідач був ознайомлений саме з заявленими позивачем умовами кредитування з використанням кредитки стосовно процентів за користування кредитом. Надані Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» не підтверджують узгодження з позичальником конкретних умов кредитування. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не підписував надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/70/, то такі докази є неналежними, не підтверджують розмір заявлених банком відсотків, а тому не беруться до уваги судом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За таких міркувань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч.1 ст. 634 ЦК України.

Переглядаючи справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, виходячи з наданих позивачем доказів, неможливо перевірити правильність нарахування банком відсотків у розрахунку заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

При цьому, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`являв.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про те, що між сторонами був укладений договір приєднання на тих умовах, що заявляє позивач, зокрема, і щодо нарахування та розміру процентів, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права з посиланням на останні правові висновки Верховного Суду, тому правомірно відмовив у стягненні з відповідача процентів за кредитом, у розмірі та на підставі документів, заявлених позивачем.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом принципу диспозитивності, змагальності та доказовості доводів кожною із сторін не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

При цьому суд враховує, що, згідно із положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

І суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

В даному випадку позивач не довів наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування коштами банку саме в тих розміру та порядку, що заявлені у позові. А виходячи із диспозитивності цивільно-процесуального судочинства суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог та стягнути проценти за користування в іншому розмірі та на іншій правовій підставі.

За таких обставин, апелянт не спростував висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині, не навів достатні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :