Єдиний унікальний номер 226/592/19 Номер провадження 22-ц/804/2126/19
Головуючий у 1 інстанції Петунін І.В. Єдиний унікальний номер 226/592/19
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/2126/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2019 року цивільну справу № 226/592/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди (головуючий у 1 інстанції суддя Петунін І.В., повний текст рішення складено 29 травня 2019 року),

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди у розмірі сплаченого ними страхового відшкодування. В обґрунтування якого зазначив, що між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ПАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір добровільного страхування кредитів №055/14 від 01.08.2014. З умовами якого майнові інтереси банку, пов`язані із матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення кредитів та процентів за ними, були застраховані у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений договір за яким останній було надано кредит в сумі 15000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням боржником умов договору станом на 09.02.2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 163,52 грн. Та, у відповідності до умов договору добровільного страхування, за заявою банку позивачем проведена виплата страхового відшкодування в розмірі 15163,52 грн, про що складено страховий акт.

Внаслідок цього у ОСОБА_1 виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати сплачену ними суму страхового відшкодування. Надіслана на адресу відповідача претензія у добровільному порядку нею не виконана, заборгованість не погашена, а тому позивач просив суд стягнути з останньої грошові кошти в розмірі 15163,52 грн та сплачений при пред`явленні позову судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2019 року (з урахуванням ухвали того ж суду про виправлення описки від 30 травня 2019 року) у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи та висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам. Суд безпідставно відмовив у задоволені вимог у зв`язку недоведеністю, оскільки ними надано достатньо доказів, які дозволяють ідентифікувати особу боржника, за зобов`язаннями якого страховиком було здійснено страхову виплату, у тому числі страховий акт, виписка з карткового рахунку. В той час, як відповідачем не спростована наявність заборгованості перед АТ «Ощадбанк», яка була погашена страховою компанією. Докази, на які посилається відповідач, були подані з порушенням норм ЦПК України.

Крім того, зазначають, що суд допустив порушення норм процесуального права, безпідставно відмовив у задоволені їх клопотань про витребування документів для усунення розбіжностей щодо договорів та карткових рахунків; не залучив у якості третьої особи АТ «Ощадбанк».

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому вона просила залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування вимог зазначила, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених ним вимог. Так, у договорі на якій посилається позивач, та у виписці по картковому рахунку зазначені різні номери рахунків, що не може підтвердити існування заборгованості. Зазначений позивачем рахунок НОМЕР_1, за яким проведено страхову виплату, жодним чином не пов`язаний з особою позивача.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог з наступних підстав.

Згідно зі ст.. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Положеннями статті 990 ЦК України та частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи убачається, що між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та АТ «Ощадбанк», в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», укладено договір добровільного страхування кредитів №055/14 від 01.08.2014 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з неповерненням або неповним поверненням позичальниками страхувальникові кредиту та/або несплатою або частковою несплатою процентів по ньому на умовах, встановлених відповідними кредитними договорами.

Відповідно до п. 2.2 укладеного договору страхувальник зобов`язався сплачувати страхові платежі, а страховик прийняв на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору, виплатити страхувальникові страхове відшкодування на умовах договору.

Згідно виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритого у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_2 ) станом на 08.02.2016 року наявна заборгованість у сумі 15 163 грн. 52 коп.

На підставі заяви страхувальника № 27-7/0241/372 від 09.02.2016 року у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 її кредитних зобов`язань перед АТ «Ощадбанк», що підтверджується випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування на користь АТ «Ощадбанк» в сумі 15163,52 грн. та складено страховий акт №055/14/056/16 від 18.02.2016 року.

Відповідно до виписки з рахунку № НОМЕР_4 від 25.02.2016 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахована страхувальнику, в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», сума страхової виплати в розмірі 15136,52 грн. за картковим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_5 , за страховим актом №055/14/056/16 від 18.02.2016 року.

У березні 2016 року позивачем на адресу ОСОБА_1 надіслана вимога від 22.03.2016 року за вих.№РУФ/056/16/1, відповідно до якої відповідача повідомлено про перерахування страховиком на користь АТ «Ощадбанк» несплаченої позичальником суми заборгованості за кредитним зобов`язанням в розмірі 15136,52 грн., та про необхідність відшкодування понесених ними витрат протягом 30 днів з моменту отримання вимоги.

На час розгляду справи зобов`язання позичальником не виконано.

19.04.2016 ОСОБА_1 звернулася до банку із заявою про закриття рахунку НОМЕР_1. Та, відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» ТВБВ №10004/0218 від 20.05.2016, вих.№1692, на вимогу ОСОБА_1 анульовано кредитну лінію, встановлену по рахунку № НОМЕР_1 згідно з умовами договору №1317650 від 05.02.2013 року, заборгованості за рахунком немає.

З відомостей виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритого у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 кінцевий баланс грошових коштів на рахунку станом на 01.01.2017 року складає 1372,30 грн.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дозволяють ідентифікувати особу боржника за зобов`язаннями якого страховиком було здійснено страхову виплату.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися виходячи з наступного.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Та згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», як на підставу своїх вимог посилається на договір добровільного страхування кредитів №055/14 від 01.08.2014 року, якій укладено між позивачем та АТ «Ощадбанк», та зазначає, що до них, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, обставинами які підлягають доказуванню на загальних підставах, що є обов`язком позивача є наявність визначених ст. 993 ЦК України та ст..27 Закону України «Про страхування» підстав для відшкодування сплаченого ним страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат.

З матеріалів справи убачається, що майнові інтереси АТ «Ощадбанк» як позичальника кредитними договорами, які пов`язані з неповерненням або неповним поверненням позичальниками страхувальникові кредиту та/або несплатою процентів по ньому були застраховані договором добровільного страхування кредитів №055/14 від 01.08.2014 року.

Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що кредитний договір - договір про відкриття фізичної особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, укладений між страхувальником та позичальниками. Типова форма кредитного договору наведена в додатку №2, що є невід`ємною частиною договору.

АТ «Ощадбанк» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитовою платіжною схемою №10556/03 від 31.10.2012 року на виконання якого відповідачеві був відкритий рахунок № НОМЕР_1 , та №1317650 від 05.02.2013 року на виконання якого відповідачеві був відкритий рахунок № НОМЕР_1 .

Зобов`язання позичальником за кредитним договором №1317650 від 05.02.2013 року, на виконання якого відкритий рахунок № НОМЕР_1 , виконуються неналежним чином, та станом на 08.02.2016 року наявна заборгованість у сумі 15 163 грн. 52 коп.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією договору №10556/03 від 31.10.2012 року; випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритого у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 ; особистою заявою останньої про закриття рахунку № НОМЕР_1 від 19.04.2016 року; та довідкою АТ «Ощадбанк» від 10.05.2016 року, що кредитна лінія, встановлена по рахунку № НОМЕР_1 за договором №1317650 від 05.02.2013 року, анульована.

За положеннями ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Кожна сторонам несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє в реалізації ними прав, передбачених законом.

Відповідачем не спростовується факту перебування у договірних правовідносинах з АТ «Ощадбанк», отримання нею кредиту у вигляді встановленої кредитної лінії з лімітом 15000 грн. та користування нею до 2016 року кредитними коштами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо неможливості ідентифікувати особу позичальника у кредитному зобов`язанні по картковому рахунку № НОМЕР_1 , за яким проведено страхову виплату.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи, викладені відповідачем у запереченні, що картковий рахунок № НОМЕР_1 , за яким проведено страхову виплату, не пов`язаний з особою позивача, оскільки з копії виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 убачається, що його відкрито на ім`я ОСОБА_1 та зазначено документ, якій ідентифікує особу - паспорт НОМЕР_2 , якій належить відповідачу по справі.

Крім того, цей довід спростовується особистою заявою ОСОБА_1 та довідкою АТ «Ощадбанк» про закриття рахунку № НОМЕР_1 .

Таким чином, убачається, що у даному випадку мав місце страховий випадок, а саме неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань за перед АТ «Ощадбанк» за договором №1317650 від 05.02.2013 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 15163,52 грн, яка була відшкодована за договором №055/14 від 01.08.2014 страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Та, як наслідок цього, у позивача виникло право вимоги до відповідача у розмірі сплаченого ними страхового відшкодування. Тому правовий висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені вимог є помилковим.

Апеляційний суд не приймає до уваги заперечення відповідача оскільки ОСОБА_1 не було надано належних доказів того, що сума, сплачена позивачем, надійшла не в рахунок зазначеного страхового відшкодування. При цьому відповідачем не заперечувалось, що станом на 25.02.2016 року (тобто на дату сплати страхового відшкодування) мала місце заборгованість перед АТ «Ощадбанк». Довідка АТ «Ощадбанк» ТВБВ №10004/0218 щодо відсутності у ОСОБА_1 заборгованості видана станом на 20 травня 2016 року, тобто вже після погашення спірної заборгованості позивачем, як страховиком.

Проте суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача, що посилання позивача на договір №10556/03 від 31.10.2012 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитовою платіжною схемою, за яким відкрито рахунок № НОМЕР_1 , є некоректними. Проте це не спростовую висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки з матеріалів справи убачається, що страховим випадком, за яким сплачено страхове відшкодування є кредитні зобов`язання відповідача за іншим кредитним договором.

Дія договору №10556/03 від 31.10.2012 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитовою платіжною схемою, за яким відкрито рахунок № НОМЕР_1 , припинена у відповідності до умов Додаткової угоди №2 від 31.10.2012 року до цього договору з дати підписання угоди.

Оскільки розглядаючи справу суд першої інстанції не з`ясував належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, не визначився з нормою матеріального закону, яким врегульовані спірні правовідносини, що призвело до невірного вирішення справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 15163,52 грн.

Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Задовольняючі позовні вимоги частково апеляційний суд, з урахуванням вимог ст.. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути зі сторін понесені ними судові витрати пропорційно задоволених вимог, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду першої інстанції в сумі 1921 грн. та в сумі 2881, 50 грн. сплачений позивачем за подання апеляційної скарги, тобто всього у розмірі в сумі 4802 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальну шкоду у розмірі 15 163 (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят три) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 4802 грн. 50 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.М. Біляєва

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складений 20 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач В.В. Папоян