Апеляційне провадження № 22-ц/824/2876/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 758/13148/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Ларіонової Н.М. в приміщенні суду, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Спершу відповідач надавав кошти на утримання доньки у визначеному ним розмірі, але починаючи з жовтня 2016 року зменшив суму до 1070 грн., а з грудня 2016 року до 925 грн. на місяць. Вважала, що вказана сума не відповідає дійсним потребам доньки в утриманні та не дозволяє у повному обсязі забезпечити дитину усім необхідним для її належного та гармонійного розвитку. Відповідач має задовільний матеріальний стан, на його утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не перебуває, має відмінний стан здоровя, працездатний, є засновником та директором ТОВ «Нью Лоджик», має у власності рухоме майно - транспортні засоби, тому вважала, що ОСОБА_5 має можливість сплачувати аліменти у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно на утримання їх спільної дитини.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_6 у розмірі 7000 грн, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 6 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_4 частково та стягнути з нього аліменти в розмірі 3500 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що сума аліментів нічим необґрунтована, адже матеріали справи свідчать про те, що він має змогу сплачувати аліменти лише в сумі 1861,50 грн. Окрім цього, вказує, що у нього на утриманні знаходиться також спільний з ОСОБА_4 син ОСОБА_6

З рішенням суду не погодилась також і позивач ОСОБА_4 та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов повністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд не прийняв до уваги докази сплатоспроможності відповідача виплачувати аліменти в сумі 20 000,00 грн., оскільки має у власності житловий будинок, квартиру в Республіці Латвія, квартири в Києві, автомобілі та є засновником ТОВ «Нью Лоджик». Також суд першої інстанції не прийняв до уваги надані нею письмові домовленості між сторонами, за якими ОСОБА_5 особисто визначив грошове утримання для своєї доньки ОСОБА_6 у розмірі 1 000,00 дол. США.

Зазначила, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_5 позов визнав частково в сумі 10 000,00 грн., проте, суд не врахував цього факту.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги позивача підтримала, з підстав в ній викладених, просила скасувати рішення суду, та задовольнити її позов у повному обсязі. Проти апеляційної скарги ОСОБА_5 заперечувала, просила залишити її без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги відповідача підтримав, з підстав в ній викладених, просив скасувати рішення суду, та постановити нове про часткове задоволення позову та стягнення аліментів у сумі 3500 грн. Проти апеляційної скарги ОСОБА_4 заперечував, просив залишити її без задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статей 180, 181 СК України та роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.11.2015 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано.

Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2421 від 25.07.2015 року.

На момент розгляду справи дитина проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, що не заперечувалося відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 частково, суд першої інстанції виходив з інтересів дитини, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також врахував те, що у відповідача наявне рухоме та нерухоме майно. Окрім того вважав, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його законним, обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм права, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, відповідно ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання відсутній в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 дійсно працює в ТОВ «Нью Лоджик» на посаді директора та має регулярний дохід. (ас.97).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи у власності відповідача ОСОБА_5 перебуває нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_2; квартира АДРЕСА_3 (ас.ас.62-67).

Таким чином, відповідач є працездатним, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати та зобов'язаний утримувати свою дитину.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів враховано потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я, матеріальне становище сторін, а також обов'язок утримувати дітей.

Посилання відповідача ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі на те, що в нього на утриманні знаходиться також спільний з позивачем син колегія суддів не приймає, оскільки суд першої інстанції надав оцінку зазначеним обставинам.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 зводяться фактично до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Нових доказів до апеляційної скарги позивачкою ОСОБА_4 не надано, підстави для переоцінки доказів, які наявні в матеріалах справи, відсутні.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Таким чином, доводи апеляційних скарг спростовуються наданими документами до матеріалів справи та підлягають відхиленню.

Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Враховуючи, те що апеляційні скарги залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційних скарг слід покласти на осіб, які їх подали.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 7 березня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: