Справа № 202/4183/18
Провадження № 2/202/1021/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

26 лютого 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої-судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з вищевказаним позовом, позивач ОСОБА_2 зазначає, що 17 лютого 2017 року ним на підставі договору купівлі-продажу придбано у ОСОБА_3 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Цього ж дня право власності на дану квартиру було зареєстровано за ним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, він є єдиним власником квартири. Між тим, у належній йому квартирі залишився зареєстрованим відповідач, який обіцяв самостійно знятися з реєстрації, проте, посилаючись на відсутність часу, дотепер з реєстрації не знявся, чим створює йому перешкоди у праві користування та розпорядження квартирою, оскільки він змушений нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

За цих підстав позивач просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надав суду копію договору купівлі-продажу, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копію довідки про склад осіб, зареєстрованих у квартирі, копію акту про не проживання відповідача у квартирі.

В судове засідання позивача ОСОБА_2 не з'явився, надав заяву, в якій свій позов підтримав, просив розглянути справу в його відсутність та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, свого відзиву щодо позову не надав, у зв'язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що 17 грудня 2017 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 192, відповідно до якого ОСОБА_3 (продавець), від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_5, продав, а ОСОБА_2 (покупець) придбав квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м.

Згідно з пунктом 1.4 цього договору представник продавця зобов'язався зняти з обліку осіб, зареєстрованих у квартирі, в строк до 31 травня 2017 року.

Право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано 17 лютого 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 19074005.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 значиться зареєстрованим у вищевказаній квартирі.

Між тим, згідно з актом від 20.06.2018 року, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_1 у квартирі № 62 цього будинку ОСОБА_3 не проживає з 01.06.2017 року, його речі відсутні.

Згідно зі статтею 41 Конституції України, частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ці положення закону кореспондуються зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном.

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Враховуючи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17 лютого 2017 року позивач ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, позивач вправі вимагати усунення будь-яких порушень його прав, у тому числі з боку попереднього власника ОСОБА_3, право власності якого на це майно припинилося у зв'язку з його відчуженням, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, визнавши відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду з цим позовом витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного тексту заочного рішення 7 березня 2019 року.

Суддя Н.Ю. Марченко