Справа № 536/2007/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 - про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя.

В своїй позовній заяві позивач вказував, що 01 грудня 2007 року у Кам`янопотоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області ним був укладений шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 .

Від шлюбних відносин вони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2018 року шлюб між ними розірваний.

За час шлюбних відносин ними було придбано нерухоме майно, а саме: кімната АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу кімнати був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., від 19 вересня 2012 року, реєстраційний № 2699. Під час укладання зазначеного договору ним була написана та засвідчена нотаріусом, заява про те, що нерухомість (кімната) набувається ними за час шлюбу, а укладання договору відповідає їхньому з відповідачем спільному волевиявленню.

Право власності на кімнату АДРЕСА_1 було зареєстроване на відповідача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного вважає, що кімната АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу кімнати, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., від 19 вересня 2012 року, реєстраційний № 2699 є їхнім з відповідачем спільним сумісним майном, набутим в період шлюбу.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 відмовляється у добровільному порядку переоформити на нього право власності на частку спільного майна, він змушений звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату АДРЕСА_1 , придбану нами під час шлюбу з реєстрацією права власності за відповідачкою ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу кімнати від 19 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., реєстраційний № 2699.

- визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку кімнати АДРЕСА_1 , придбану нами під час шлюбу з реєстрацією права власності за відповідачкою ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу кімнати від 19 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., реєстраційний № 2699.

- визнати за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку кімнати АДРЕСА_1 , придбану нами під час шлюбу з реєстрацією права власності за відповідачкою ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу кімнати від 19 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., реєстраційний № 2699.

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_2 , на мою ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_1 , користь судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1350,00 гривень (одна тисяча триста п`ятдесят грн., 00 коп.); судовий збір за подачу заяви про накладення арешту на майно у розмірі 352,40 гривень (триста п`ятдесят дві грн., 40 коп.); оплату послуг адвоката за надання правової допомоги у розмірі 5600,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Крім цього,19 лютого 2019 року на адресу суду надіслала відзив на позов, який зокрема обргнутовувала тим, що спірна квартира придбавалась за її особисті кошти та кошти, які давали їй її батьки, окрім того, з нею рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21.11.2018 р. залишено проживати їхню спільну з позивачем дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч.3,4 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Вказані обставини виключають можливість задоволення позову у такій редакції, у якій його виклав позивач. Ніяких доказів того, що він своїми власними коштами брав участь у придбанні спірної квартири позивач не надає, відтак, його право на 1/2 частку спірної квартири нічим не доведене.

На підставі викладеного просила суд відмовити позивачу у задоволені позову.

Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що 01 грудня 2007 року у Кам`янопотоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області між сторонами по справі був укладений шлюб, що підтверджується актовим записом № 37 від 01 грудня 2007 року.

Під час шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2018 року шлюб між ними розірваний.

За час шлюбних відносин ними було придбано нерухоме майно, а саме: кімната АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу кімнати був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., від 19 вересня 2012 року, реєстраційний № 2699. Під час укладання зазначеного договору позивачем була написана та засвідчена нотаріусом, заява про те, що нерухомість (кімната) набувається ними за час шлюбу, а укладання договору відповідає їхньому з відповідачем спільному волевиявленню.

Право власності на кімнату АДРЕСА_1 було зареєстроване на відповідача ОСОБА_2 .

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 4 cт. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Стаття 65 СК України визначає право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна,з года другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За приписами ч. 1 ст. 69, ч.1 cт. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визначено ст. 71 СК України. Так, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спірна кімната АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу кімнати, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., від 19 вересня 2012 року, реєстраційний № 2699 є спільним сумісним майном сторін по справі, набутим в період шлюбу, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання права власності за кожним із сторін на 1/2 частку спірного майна.

Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 вказав, що розмір витрат на правничу допомогу є не співмірним враховуючи вимоги ч.4 ст.137 ЦПК України, та прохав суд зменшити їх розмір.

Представник позивача ОСОБА_6 не заперечував проти зменшення розміру витрати для стягнення з відповідача.

Таким чином, суд вважає визначити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача в розмірі 3000 гривень.

Керуючись ст.ст.3, 15, 16, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя- задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату АДРЕСА_1 , придбану нами під час шлюбу з реєстрацією права власності за відповідачем ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу кімнати від 19 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., реєстраційний № 2699.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку кімнати АДРЕСА_1 , придбану ними під час шлюбу з реєстрацією права власності за відповідачем ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу кімнати від 19 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., реєстраційний № 2699.

Визнати за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку кімнати АДРЕСА_1 , придбану ними під час шлюбу з реєстрацією права власності за відповідачем ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу кімнати від 19 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом ДО., реєстраційний № 2699.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_1 , користь судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1350,00 гривень (одна тисяча триста п`ятдесят грн., 00 коп.); судовий збір за подачу заяви про накладення арешту на майно у розмірі 352,40 гривень (триста п`ятдесят дві грн., 40 коп.); оплату послуг адвоката за надання правової допомоги у розмірі 3000 гривень.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2018 року по справі № 536/2007/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, відповідно до якої накладено арешт на кімнату АДРЕСА_1 , придбану ними під час шлюбу з реєстрацією права власності за відповідачкою ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу кімнати від 19 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., реєстраційний № 2699.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський