справа № 361/65/18
провадження № 2/361/174/19
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - Банк або ПАТ "Укрсоцбанк") звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на його користь суму заборгованості за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 700/739533-KR від 01 жовтня 2008 року в розмірі 47836,14 доларів США, з яких: 24426,00 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 23410,14 - прострочена заборгованість по нарахованим процентам.

В обґрунтування позову зазначало, що 01 жовтня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" (далі - АКБСР "Укрсоцбанк" або також Банк), правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", і ОСОБА_1 (далі - Позичальник) уклали договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 700/739533-KR (далі - кредитний договір). За умовами цього договору Банк надав Позичальникові у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит) у розмірі 28627,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,95 % річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 30 вересня 2015 року.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав ОСОБА_1 кредит у вказаній сумі. Проте Позичальник всупереч вимогам закону та умовам кредитного договору своєчасно платежі в рахунок погашення кредиту і сплати процентів не вносив.

Внаслідок неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, станом на 08 грудня 2017 року ОСОБА_1 має перед ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість по сплаті основної суми кредиту в розмірі 24426,00 доларів США, що в еквіваленті національної валюти становить 662417 грн. 56 коп., та заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 23410,14 доларів США, що в еквіваленті національної валюти становить 634868 грн. 08 коп., всього загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 47836,14 доларів США.

Також, 01 жовтня 2008 року, в якості забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, між АКБСР "Укрсоцбанк" і ОСОБА_2 (далі - Поручитель) був укладений договір поруки № 700/739538-РО. За умовами п. 1.1 цього договору поруки Поручитель зобов`язалася нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, своєчасного та в повному обсязі погашення основної суми заборгованості за кредитом. Згідно із умовами п. 2.1 договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, Поручитель зобов`язувалася виконати за нього зобов`язання перед Банком у повному обсязі, тому Банк має право вимагати від Поручителя виконання солідарно всіх зобов`язань за кредитним договором.

Представник позивача Семенюк Б.С. у судовому засіданні позов підтримав, надав суду, аналогічні пояснення, просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, вказуючи на те, що Банк незаконно вчинив валютні операції, надавши Позичальнику кредит у доларах США без спеціального дозволу. Крім цього зазначав, що позивачем у цій справі пропущено визначений законом строк звернення до суду з вимогами про солідарне стягнення суми заборгованості за кредитним договором, що тягне застосування наслідків спливу позовної давності та є підставою для відмови у позові, посилаючись на те, що останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором Позичальником на рахунок Банку внесений 16 квітня 2010 року, до суду з цим позовом про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором Банк звернувся лише 31 грудня 2017 року. У даному випадку строк виконання основного зобов`язання настав на наступний платіжний місяць від останньої сплати за кредитом, тобто 16 травня 2010 року, відповідно моментом порушеного права вважається наступний день 17 травня 2010 року, саме з цієї дати Банку достовірно було відомо про порушення свого права за договором кредиту та договором поруки. Також вказував на те, що позов до Поручителя Банком пред`явлений до суду поза межами строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки порука ОСОБА_2 припинилася ще у 2011 році. Просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити ПАТ "Укрсоцбанк" у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

01 жовтня 2008 року між АКБСР "Укрсоцбанк", правонаступником усіх прав і обов`язків якого є позивач ПАТ "Укрсоцбанк", і ОСОБА_1 був укладений договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 700/739533-KR.

Відповідно до п. 1.1 цього договору Банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в розмірі 28627,00 доларів США, строком повного повернення до 30 вересня 2015 року, зі сплатою 11,95 % річних за користування кредитом. Погашення основної суми заборгованості має відбуватися до 20 числа кожного місяця згідно із графіком, визначеним у підпункті 1.1.1 п. 1.1 кредитного договору в розмірі по 341,00 долару США кожного місяця та здійсненням останнього платежу у вересні 2015 року в розмірі 665,00 доларів США.

Згідно із п. 1.2 вказаного вище договору кредит надавався Позичальникові на придбання автомобіля марки "Skoda", модель "Super B 1,8 І", 2008 року випуску.

Відповідно до п. 3.3 даного договору Позичальник зобов`язувався суворо дотримуватись положень цього договору, а також договорів, визначених у п. 1.3 цього договору; сплачувати проценти за використання кредиту, у порядку, визначеному п. п. 2.4, 2.5 цього договору; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями.

Із п. 1.3 кредитного договору видно, що в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань по погашенню кредиту, сплаті процентів та можливих штрафів, сторони укладають договір застави транспортного засобу - зазначеного вище автомобіля. Також в якості додаткового забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за цим договором між Банком і ОСОБА_2 укладається договір поруки.

Суд встановив, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав Позичальникові кредит у розмірі 28627,00 доларів США, проте відповідач у порушення вимог закону і умов кредитного договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконав, останній платіж у рахунок погашення суми заборгованості за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 здійснено 16 квітня 2010 року, чого сторони в суді не заперечували.

Із довідки-розрахунку видно, що станом на 08 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_1 має перед позивачем ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року на загальну суму 47836,14 доларів США, з яких: 24426,00 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 23410,14 - сума заборгованості по простроченим процентам.

Крім зазначеного кредитного договору, 01 жовтня 2008 року між АКБСР "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 700/739538-РО.

За змістом умов п. п. 1.1, 2.1 цього договору поруки Поручитель зобов`язувалася перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення всієї суми кредиту в розмірі 28627,00 доларів США до 30 вересня 2015 року, сплату процентів за користування кредитом у розмірі 11,95 % річних та комісій, а також штрафних санкції (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 700/739533-KR від 01 жовтня 2008 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою ( ч. 1 ст. 546 ЦК України).

У ч. 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом ч. 1 ст. 554 ЦК України уразі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Грошове зобов`язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно із ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" вказав на те, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що всупереч вимогам наведених вище правових норм, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 700/739533-KR та договором поруки № 700/739538-РО належним чином не виконали, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором основну суму отриманого Позичальником кредиту та проценти за користування кредитом в іноземній валюті (доларах США) у визначений кредитним договором строк до 30 вересня 2015 року на користь позивача ПАТ "Укрсоцбанк" вони повністю не сплатили, у зв`язку з чим 31 грудня 2017 року Банк звернувся до суду з цим позовом.

У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав визначений у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

У ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка неминуче має настати.

Згідно із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16, строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зазначив, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у цивільній справі № 408/8040/12 зазначила, що з огляду на положення другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, у вказаній вище редакції, можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

За умовами кредитного договору Позичальник зобов`язувався повернути суму кредиту зі сплатою відповідних процентів за користування кредитними коштами щомісячними платежами до 30 вересня 2015 року (період сплати до 20 числа кожного місяця), тобто сторони встановили не лише строк виконання основного зобов`язання а і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення періодичних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі кредитного договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення Банком вимог до Поручителя про повернення прострочених сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тобто з 21 числа кожного місяця.

У разі пред`явлення Банком вимог до Поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Суд встановив та сторони в суді не заперечували, що останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором Позичальником було здійснено 16 квітня 2010 року.

Виходячи з умов укладеного 01 жовтня 2008 року між позивачем ПАТ "Укрсоцбанк" і відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, наступний платіж у рахунок погашення суми заборгованості за цим договором Позичальником мав бути внесений до 20 травня 2010 року. Проте цих своїх зобов`язань ОСОБА_1 не виконав, чергові платежі в рахунок погашення суми заборгованості за кредитом та нарахованим процентам за користування ним Позичальник припинив у подальшому здійснювати та будь-які платежі він більше не вносив.

Виходячи з наведеного, положень ч. 1 ст. 526, ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд вважає, що вимога до ОСОБА_2 , як до поручителя, про виконання нею солідарно з ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року повинна бути пред`явлена до суду протягом шести місяців з моменту настання строку погашення кожного наступного чергового платежу за кредитом до 20 числа кожного місяця, починаючи з 21 травня 2010 року.

Останній платіж у рахунок погашення основної суми заборгованості за кредитом згідно із графіком погашення заборгованості, встановленому у підпункті 1.1.1 п. 1.1 кредитного договору від 01 жовтня 2008 року, у розмірі 665,00 доларів США, Позичальником мав бути здійснений до 20 вересня 2015 року, але не пізніше 30 вересня 2015 року - дати повного погашення всієї суми наданого кредиту.

У зазначений вище строк ОСОБА_1 повинен був також сплатити на користь Банку нараховані проценти за користування кредитними коштами.

До суду з даним позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 всієї суми заборгованості за кредитом та простроченим процентами ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося 31 грудня 2017 року, що свідчить про сплив шестимісячного строку пред`явлення Банком вимоги до Поручителя за кожним черговим платежем, який, враховуючи строк повернення всієї суми кредиту до 30 вересня 2015 року, закінчився 30 березня 2016 року.

Виходячи з наведеного, враховуючи що строк для пред`явлення вимоги до Поручителя про стягнення солідарно з Позичальником заборгованості за кредитним договором сплинув, порука за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року вважається такою, що припинилася, тому суд дійшов висновку, що позов ПАТ "Укрсоцбанк" у частині вимог до ОСОБА_2 про солідарне стягнення з неї, як поручителя, суми заборгованості за кредитом і простроченим процентам задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пленум Верховного Суду України у п. 26 постанови № 2 від 12 червня 2006 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначив, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

У п. 11 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За змістом положень ст. 525, ч. 1 ст. 526, ч. 4 ст. 631 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені позивачем ПАТ "Укрсоцбанк" вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 , як позичальника, простроченої суми заборгованості за кредитом та простроченим процентам ґрунтується на вимогах закону, проте, враховуючи подану представником останнього заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України, підлягають задоволенню лише частково.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог ПАТ "Укрсоцбанк" надало суду як доказ довідку-розрахунок заборгованості № 10.1-87/23891 від 08 грудня 2017 року по клієнту банку ОСОБА_1 за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 700/739533-KR від 01 жовтня 2008 року (а. с. 64).

Із цієї довідки-розрахунку вбачається, що станом на 08 грудня 2017 року загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ПАТ "Укрсоцбанк" за зазначеним кредитним договором становить 47836,14 доларів США, що еквівалентно 1297285 грн. 64 коп., з яких: 24426,00 доларів США - прострочена сума заборгованості за кредитом, 23410,14 - прострочена сума заборгованості по нарахованим процентам.

Детального розрахунку вказаних вище сум заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, зокрема, конкретних сум і строків сплати цих сум, дана довідка не містить, іншого детального розрахунку погашення суми заборгованості за кредитним договором позивачем ПАТ "Укрсоцбанк" суду не надано, хоча суд пропонував Банку надати детальний розрахунок.

За умовами підпункту 1.1.1 п. 1.1 кредитного договору від 01 жовтня 2008 року (графіком погашення заборгованості по кредиту) ОСОБА_1 зобов`язувався повернути Банку суму отриманого ним кредиту в розмірі 28627,00 доларів США у строк до 30 вересня 2015 року, сплачуючи до 20 числа кожного місяця у рахунок погашення суми кредиту по 341,00 долару США та здійсненням останнього платежу у вересні 2015 року в розмірі 665,00 доларів США.

Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-3116цс16 висловив правову позицію та зазначив, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов.

Судом встановлено, що Позичальником останній платіж у рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором було внесено 16 квітня 2010 року, наступний платіж ОСОБА_1 мав бути здійснений у строк до 20 травня 2010 року, проте всупереч умовам кредитного договору та вимогам закону у подальшому останній погашення суми отриманого кредиту та нарахованих процентів не здійснював.

Враховуючи наведене, з 21 травня 2010 року у позивача ПАТ "Укрсоцбанк" виникло право звернення до суду з позовом щодо стягнення щомісячних (періодичних) платежів.

До суду з цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитом та простроченим процентам ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося лише 31 грудня 2017 року.

Враховуючи наведене, дату звернення ПАТ "Укрсоцбанк" до суду з даним позовом до ОСОБА_1 - 31 грудня 2017 року, визначений ст. 257 ЦК України трирічний строк звернення заінтересованої особи до суду з позовом про захист порушеного права, подану представником Позичальника заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що із ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" у межах позовної давності підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом за період з 01 січня по 30 вересня 2015 року в загальному розмірі 3393,00 доларів США (341,00 х 8 + 665,00 доларів США). В іншій частині вимог про стягнення суми заборгованості за кредитом позов не підлягає задоволенню, у зв`язку з пропуском позивачем ПАТ "Укрсоцбанк" строку звернення до суду із цими вимогами.

Обчислити та визначити суму заборгованості відповідача ОСОБА_1 по нарахованим процентам за вказаний період суд позбавлений можливості, оскільки детального розрахунку щодо сум нарахованих процентів та строків їх сплати позивачем ПАТ "Укрсоцбанк" не надано. В іншій частині вимог про стягнення суми заборгованості по простроченим процентам Банком пропущено позовну давність, що є підставою для відмови у позові.

Доводи представника відповідачів ОСОБА_3 щодо незаконності видачі Банком Позичальникові кредиту в іноземній валюті (доларах США) зазначених висновків суду про часткове задоволення позовних вимог не спростовують та є безпідставними.

Крім вказаної вище заборгованості за кредитним договором, пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог із ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1362 грн. 15 коп. (1 % від задоволеної суми позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (ідентифікаційний код 00039019) заборгованість за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 700/739533-KR від 01 жовтня 2008 року в розмірі 3393 (три тисячі триста дев`яносто три) доларів США та судовий збір у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 15 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.