І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2019 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Прокопчук Л.М.,
з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг» про визнання протиправними дій нотаріуса та скасування державної реєстрації, суд -
Відповідач ОСОБА_3 нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Представник відповідача подав до суду заяву про застосування строків позовної давності в якій просить суд відмовити в задоволенні позову в зв"язку застосуванням строків позовної давності. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 «Факторингової компанії «ФК Факторинг» повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Як було встановлено в судовому засіданні, 02 вересня 2008 року між ТзОВ Комерційним банком «АРМА» та ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено іпотечний договір № 31/07/840-N/5-2, предметом якого є домоволодіння, що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вулиця Достоєвського, будинок 23 а.
Заочним рішенням Рівненського міського суду по справі №2-4247/11 від 30 червня.2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на користь ТОВ КБ «АРМА» заборгованість у сумі 480 544,31 грн. Звернено стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та домоволодіння за адресою: м. Рівне, вул. Достоєвського, 23А, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом надання ТОВ КБ «АРМА», як іпотекодержателю, права на продаж вищевказаного домоволодіння будь-якій особі покупцеві з усіма повноваженнями та з отриманням будь-яких документів необхідних для здійснення продажу.
Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2012 року рішення Рівненського міського суду скасовано частково, позов ТОВ КБ «АРМА» задоволено частково, в частині звернення стягнення на домоволодіння, розташованого за адресою: м.Рівне, вул.Достоєвського, 23А та квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 вересня 2008 року №31/07/840-N/5, шляхом надання ТзОВ КБ «АРМА», правонаступником якого є ТзОВ «РК Фактор», як іпотекодержателю, права на продаж будь-якій особі покупцеві з усіма повноваженнями та отримання будь-яких документів необхідних для здійснення продажу.

До Державного реєстру іпотек, щодо обєкта нерухомого майна домоволодіння, що розташоване за адресою: м.Рівне, вул.Достоєвського, 23А 02.09.2008 року було внесено запис про іпотеку за №2897836 та до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - запис про обтяження за №2897715, на підставі вказаного вище договору іпотеки.

Згідно положень ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, М., як державним реєстратором, прийнято рішення за індексним номером 6832971 щодо державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Достоєвського, 23А за ТОВ «Факторингова компанія «ФК ФАКТОРИНГ» на підставі заочного рішення Рівненського міського суду від 30 червня 2011 року.

16 жовтня 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу на підставі заяви ТОВ «Факторингова компанія «ФК ФАКТОРИНГ» від 16.10.2013 року вносить до Реєстру відомості про припинення іпотеки (12:24 год., індексний №6837474) та обтяження (12:40 год., індексний №6838955). О 12:49 год. приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний №6839747) та вносить запис про право власності за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу №1084.

06 травня 2015 року приватний нотаріус ОСОБА_4 приймає рішення про внесення змін до Реєстру та видаляє підставу виникнення права власності договір купівлі-продажу та вносить дублікат договору купівлі-продажу №309 від 06.05.2015 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Позивач зазначає, що про наявність рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «ФК ФАКТОРИНГ», наступну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 та здійснення державної реєстрації права власності даних осіб на спірне майно ОСОБА_2 стало відомо 21.12.2015 р. після залучення останнього у якості третьої особи , що заявляє самостійні вимоги на предмет спору до участі у справі №569/12023/15-ц, що розглядалася Рівненським міським судом ( за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні майном (квартирою, що розташована за адресою: м.Рівне, вул.Достоєвського, 23А) з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна при ознайомленні з матеріалами справи.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А отже, позивачем поданий даний позов у межах строків позовної давності.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1952-IV), Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 868).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №1952- IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації, відповідно до ч.4ст.15 Закону №1952-IV, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Підпунктом 2.7 пункту 2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

Згідно положень ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси під час вчинення нотаріальних дій повинні дотримуватися Законів України, постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України, постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Абзацом 3 ч.5 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Окрім того, ч. 9 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. У відповідності до абз. 4 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію.

Пунктом 2 Порядку № 868 передбачено, що нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

При цьому, відповідно до абз.7 п.2 вказаного Порядку нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В силу вимог п.1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, в тому числі, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

За наведених приписів чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства нотаріуси України мають повноваження щодо проведення реєстрації права власності на нерухоме майно лише безпосередньо під час вчинення нотаріальної дії, реалізуються одночасно з їх вчиненням та виключно за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку.

Тобто, повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем виключно із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

На момент виникнення спірних правовідносин законодавством не було передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України, зокрема, від 21.01.2015 року у справі № К/800/66279/13 та від 20.04.2016 року у справі № К/800/10620/16.

Разом з тим, судом встановлено, що у межах спірних правовідносин, при зверненні до приватного нотаріуса у жовтні 2013 року, відповідачем нотаріальна дія з нерухомим майном по Іпотечному договору не вчинялася. Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права власності на нерухоме майно не мало місця.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус не мав передбачених чинним законодавством підстав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цього майна.

Поряд з цим, відповідно до п.5-5 ч.1 ст. 24 Закону N 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Частина 2 ст. 24 Закону № 1952-IV передбачає, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Тобто наведена частина статті передбачає обов'язок відповідача приймати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень за наявності на це підстав, зокрема передбачених наведеною вище ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV.

При цьому, одночасно слід зазначити, що дане спірне рішення було прийнято відповідачем ще й з порушенням вимог п.5 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто при наявності діючої заборони відчуження цього нерухомого майна.

Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

На момент реєстрації права власності на об'єкт в реєстрі обтяжень були зареєстровані арешт нерухомого майна за номером запису про обтяження від 20.08.2012 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33383673 від 20.08.2012 р., винесена Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, а також заборона на нерухоме майно від 02.09.2008 р., внесена на підставі договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за №7838005.

Отже, наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

За змістом ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна полягає у обмеженні розпорядження, володіння і користування майном.

Тобто, арешт майна є актом обмеження прав власника, а не актом офіційного визнання прав чи вимог інших осіб на майно.

А тому, реєстрація прав власності на об'єкт нерухомого майна на який накладено арешт із забороною його відчуження не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 травня 2015 року №21-121а15.

Також, судом було встановлено, що при реєстрації права власності на спірне домоволодіння за ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» було допущено ще ряд порушень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

А саме з матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Рівненського міського суду не є документом, на підставі якого у ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» виникає право власності на відчужене домоволодіння, оскільки, право власності на домоволодіння не визнавалося за іпотекодержателем. Більше того 06.04.2012 року дане рішення було частково скасовано апеляційним судом Рівненської області.

Встановлено, що заочне рішення Рівненського міського суду від 30.06.2011 року прийнято на користь ТОВ КБ «АРМА», і тільки у рішенні апеляційного суду Рівненської області від 06.04.2012 року вказано про те, що правонаступником ТОВ КБ «АРМА» є ТОВ «РК ФАКТОР». Однак, відповідачем та третіми особами у справі не було подано жодних доказів які б встановлювали правонаступництво ТОВ «Факторингова компанія «ФК ФАКТОРИНГ» ТОВ «РК ФАКТОР». З наявних у матеріалах справи документів очевидним є факт, що це дві різні юридичні особи.

Частиною сьомою статті 16 цього Закону визначено вичерпний перелік осіб, за заявами яких проводиться державна реєстрація прав. Такими, зокрема, є: власник, інший правонабувач, сторони правочину, за яким виникло право, уповноважена ними особа або державний кадастровий реєстратор у випадках, передбачених цим Законом.

В заочному рішенні Рівненського міського суду від 30.06.2011 року не передбачено виникнення чи перехід права власності за ТОВ «Факторингова компанія «ФК ФАКТОРИНГ».

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст.

Відповідно до п. 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень №703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Окрім того, спірні рішення були прийняті з порушенням пунктів 2, 3, 4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», де зазначено, що підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень є те, що заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

Таким чином, у відповідача було кілька підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності.

В матеріалах справи наявний лист Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України №31390/0/11-15 направлений на імя прокурора прокуратури м.Рівне ОСОБА_13, з якого випливає, що проведеною в межах компетенції перевіркою встановлено, що у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не було достатніх підстав для зняття заборони відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Достоєвського, 23А, оскільки у зазначеному рішенні немає відомостей щодо вчинення дій стосовно зняття заборони.

Також приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 16 жовтня 2013 року при посвідченні за реєстровим №1185 договору купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Достоєвського, 23А порушено вимоги підпункту 1.2 та 1.9 пункту 1 глави 2 розділу II Порядку, оскільки до примірника правочину не долучено правовстановлюючого документа та довідки про склад сімї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

Державну реєстрацію прав на домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул.Достоєвського, 23-а, проведено з порушенням вимог частини 7 ст.16 ЗУ « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також, проведеною перевіркою встановлено, що нотаріусом не дотримано вимог ч.1 ст.52 ЗУ «Про нотаріат», оскільки до Реєстру для вчинення нотаріальних дій внесено запис про зняття заборони тоді як відповідно до ст. 34 цього закону зняття заборони не являється нотаріальною дією.

Суд приймає даний доказ, в підтвердження того, що відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було порушено законодавство України та за відсутності правових підстав для зняття заборони на відчуження спірного домоволодіння та реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» та ОСОБА_5

Окрім того, статтею 38 Закону України «Про іпотеку» регулюються процедурні питання продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до частини першої зазначеної статті, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

При посвідченні правочину іпотекодержатель повинен надати нотаріусу документальне підтвердження того, що він повідомив осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки.

Однак, позивачу, як власнику нерухомого майна та іпотекодавцю, в порушення вимог ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» такого повідомлення надіслано не було. Матеріали справи не містять жодних належних доказів на підтвердження отримання іпотекодавцем, письмової вимоги іпотекодержателя.

Згідно ч.2 ст.26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1162 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_3 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: вул. Дмитрівська, буд. 96/98, м. Київ, місце фактичного проживання: АДРЕСА_4), Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Саксаганського, 120, офіс 17, ) про визнання протиправними дій нотаріуса та скасування державної реєстрації, задоволити повністю.

Визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 по проведенню 16 жовтня 2013 року державної реєстрації права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Достоєвського, буд. 23А.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, номер: 6832971 від 16 жовтня 2013 року про державну реєстрацію права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Достоєвського, буд. 23А за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг»

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, номер: 6839747 від 16 жовтня 2013 року про державну реєстрацію права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Достоєвського, буд. 23А за ОСОБА_5.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1162,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_14