Справа № 178/394/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
06 березня 2019 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Берелет В.В.,
секретаря: Кирсань Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», фермерське господарство «Добробут-Агро» про визнання договорів оренди та суборенди земельної ділянки недійсними, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідачі в судове засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення судової повістки (а.с.46,47, 78, 79, 87, 88). Відзиву на позовну заяву не надали.
За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обовязком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ст.43ЦПК України учасники справи зобов'язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що позивачка успадкувала земельну ділянку, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 9,9990 га, яка розташована за адресою: Покровської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 08 березня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №615877, виданого 10 березня 2015 року виконавчим комітетом Покровської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №08, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Криничанською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської облсті, зареєстровано в реєстрі за №435 (а.с.18). 01 липня 2016 року між ОСОБА_2 та TOB «Добробут-Arpo» було укладено договір оренди землі. Як убачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 27 липня 2016 року державним реєстратором Софіївської районної державної адміністрації на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30659870 від 27 липня 2016 року було здійснено запис про інше речове право №15608104. Відповідно до даного запису інше речове право виникло на підставі Договору оренди земельної ділянки серія та номер 19 від 01 липня 2016 року. В даному записі зазначено, що орендарем є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», а орендодавцем ОСОБА_2 01 серпня 2016 року між ТОВ «ВБ-О» та ФГ «Добробут-Агро» було укладено договір суборенди тієї ж земельної ділянки. Підставою задоволення позовних вимог є також те, що 02 квітня 2018 року судом була постановлена ухвала про витребування у ТОВ «ВБ-О» оригіналу та належним чином завірених копій договору оренди земельної ділянки № 19 укладеного 01 липня 2016 року від імені ОСОБА_2 та ТОВ «ВБ-О» про надання в оренду спірної земельної ділянки, але дана ухвала відповідачем виконана не була і суду не вдалося дослідити оригіналу вищезазначеного договору.
Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 4 статті 124 ЗК України вказано, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Зі змісту ст. 125 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Стаття 215 ЦК України вказує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
У відповідності до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно ст.8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.
Статтею 17 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що недійсним може бути визнаний лише укладений договір. Таким чином, оскільки у встановленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору, він є укладеним, а отже оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.
Щодо вимог стягнення орендної плати суд дійшов наступного.
У відповідності до Закону України «Про оренду землі» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі,
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем були понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2114,40 грн., та що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд дійшов висновку про відшкодування позивачу понесених судових витрат.
Ураховуючи вищевикладене, норми чинного земельного законодавства України, те, що припинено договір оренди - чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється, а орендна плата підлягає стягненню, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_3

р