РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

15 листопада 2019 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої суми коштів,-

встановив:

Позивач управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області (далі - УСЗН Сватівської РДА) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої суми коштів.

В обґрунтування позову посилається на те, що до управління соціального захисту населення Сватівської РДА (в подальшому УСЗН) звернулася ОСОБА_1 , яка перебувала на обліку, як внутрішньо переміщена особа. ОСОБА_1 надала заяву від 10 лютого 2015 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та заяву 10.09.2015 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та з районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В заяві ОСОБА_1 зазначила, що ні вона, ні члени її сім`ї не мають у володінні житлових приміщень та попереджена, що у разі неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги її виплату буде припинено. На підставі п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ №505 від 01.10.2014 р. (в подальшому Порядок), цей вид допомоги їй було призначено на періоди:

Лютий 2015 року у розмірі - 1499, 64 грн.;

Березень 2015 року у розмірі -2210, 00 грн.;

Квітень 2015 року у розмірі - 2055, 30 грн.;

Травень 2015 року у розмірі - 1989, 00 грн.;

Червень 2015 року у розмірі -1834, 30 грн.;

Липень 2015 року у розмірі -1768, 00 грн.;

Серпень 2015 року у розмірі -513, 29 грн.;

Вересень 2015 року у розмірі - 1237, 60 грн.;

Жовтень 2015 року по Лютий 2016 року у розмірі - 1768, 00 грн.;

Березень 2016 року у розмірі -513, 29 грн..

Після надходження файл-запитів щодо проведеної верифікації виплат грошової допомоги, було виявлено, що мати відповідача ОСОБА_2 , яка дала згоду на виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, з 22.11.2012 року є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті відповідачем ОСОБА_1 безпідставно отримано допомоги з Державного бюджету на загальну суму 22 460, 42 грн. Пунктом 11 Порядку встановлено, що суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. Згідно з. п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України для досудового врегулювання відповідачу було направлено лист № 02-03/1392-1 від 15.05.2017 року щодо добровільного повернення надміру виплачених коштів. Проте, у добровільному порядку до теперішнього часу відповідач не виплатив належні до повернення в бюджет кошти в сумі 22 460, 42 грн., у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду та стягнути з відповідача суму надмірно виплачених коштів у розмірі 22 460, 42 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

28 січня 2019 року була винесена ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача - Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області - Коваленко В.Є., яка діє на підставі довіреності, не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явилася, хоча для її повідомлення по справі судом було здійснено, неодноразово, всі можливі засоби для повідомлення, а саме: відправлення судових повісток, в яких зазначено дату, час та місце судового засідання за місцем проживання відповідача, які поверталися з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання», тому відповідач викликався до суду шляхом повідомлення на офіційному сайті Сватівського районного суду Луганської області. Місце реєстрації відповідача відповідно до довідки не відомо. Про причини неявки відповідач суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічні позови до суду не пред`являв.

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Сватівської райдержадміністрації із заявою від 10.02.2015 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та з заявами від 10.02.2015 та 10.09.2015 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та з районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.13, 14, 21). У даних заявах відповідач підтвердила, що члени сім`ї не мають у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО.

Рішеннями позивача від 14.02.2015 та 14.09.2015 цей вид допомоги було призначено, а згодом продовження відповідачу ОСОБА_1 (а.с. 15, 18).

Довідкою від 24 липня 2018 року підтверджено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УСЗН Сватівської райдержадміністрації та отримала допомогу переміщеним особам на проживання за період з лютого 2015 року по березень 2016 року включно на загальну суму 22460, 42 грн. (4).

Таким чином, згідно довідок позивача відповідачу за період з лютого 2015 року по березень 2016 року включно на загальну суму 22460, 42 грн.

Факт наявності у власності з 22.11.2012 року у матері відповідача ОСОБА_2 , яка дала згоду на виплату ОСОБА_1 грошової допомоги (а.с.12) квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ., підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.16)

При цьому, як вже було зазначено вище, ОСОБА_1 в своїх заявах від 10.02.2015 та 10.09.2015 року до Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зазначила про відсутність у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО.

Відповідно до пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно п. 6 Порядку грошова допомога не призначається, зокрема, у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Відповідно до пункту 11 Порядку, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин. Суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються: уповноваженим представником сім`ї самостійно; за згодою уповноваженого представника сім`ї у повному обсязі за рахунок наступних виплат грошової допомоги; за рішенням уповноваженого органу за рахунок суми наступних виплат грошової допомоги в обсязі не менш як 20 відсотків щомісячної суми призначеної грошової допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку.

За змістом ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно незалежно від того, чи безпідставне набуття було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, за змістом зазначеної норми щомісячна адресна допомога не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача.

Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою щомісячна адресна допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум щомісячної адресної допомоги передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Отже, підсумовуючи наведе вище, суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 надала недостовірну інформацію, яка вплинула на встановлення права на призначення адресної допомоги, а саме згідно п.6 Порядку який діяв на момент звернення відповідача до позивача, ОСОБА_1 не вказала про наявність у члена сім`ї (матері ОСОБА_2 ) у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Внаслідок цього Управлінням соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області зайво сплачено ОСОБА_1 кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги тимчасово переміщеним особам на загальну суму 22 460, 42 грн.

До теперішнього часу зазначена сума допомоги відповідачем позивачу не повернута. Доказів на спростування зазначеного вище відповідач суду не надав.

З огляду на вищевказане, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,82, 141, 263, 264, 265, 268, 280-283, 352 ЦПК, ст.1212, 1215 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої суми коштів - задовольнити.

Стягнути з громадянки ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області (Луганська область, м. Сватове, майдан Злагоди, буд.25, р/р № НОМЕР_2 , МФО 820172, Державна казначейська служба України, м. Київ, ) надміру перераховані кошти у розмірі 22 460, 42 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області (Луганська область, м. Сватове, майдан Злагоди, буд.25, р/р № НОМЕР_3 , МФО 820172, Державна казначейська служба України, м. Київ, , КЕКВ 2800) витрати по сплаті судового збору у сумі 1762 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка