Провадження № 2/263/405/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 березня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 16 жовтня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 26 червня 2016 року відповідач у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 120 000 грн. та надав розписку про отримання указаних грошових коштів, в якій зобовязався повернути їх позивачу до 30 квітня 2018 року. Станом на 12 жовтня 2018 року відповідач свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконав, у звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованість у розмірі 120 000 грн. (а. с. 5).

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2018 року вказану позовну заяву залишено без руху (а. с. 17).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив (а. с. 29).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01 березня 2019 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду по суті на 11 березня 2019 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11 березня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а. с. 37).

Відповідач у судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які вона посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що 26 червня 2016 року ОСОБА_2 написано розписку наступного змісту: «Расписка. г. Мариуполь двадцать шестое июня две тысячи шестнадцатого года. Я, гражданин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серии ВК № 730321, выдан Жовтневым РО Мариупольского ГУ ГУМВД Украины в Донецкой области 05 октября 2010 года, проживающего по адресу: Украина, АДРЕСА_1) Настоящей распиской удостоверяю, что двадцать шестого июня две тысячи шестнадцатого года я, для приобретения жилья, получил непосредственно от гражданки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серии ВК № 364986, выдан Жовтневым РО Мариупольского ГУ ГУМВД Украины в Донецкой области 30 марта 2007 года, проживающей по адресу: Украина, АДРЕСА_2) денежную суму в размере 120 000 (сто двадцать тысяч) гривен 00 копеек. Вышеуказанную денежную сумму в размере 120 000 (сто двадцать тысяч) гривен 00 копеек я обязуюсь возвратить в полном объеме своевременно гражданке ОСОБА_6 тридцатого апреля две тысячи восемнадцатого года. В случае невыполнения мною взятых на себя обязательств, обязуюсь выплатить пеню в размере одного процента от всей суммы задолженности за каждый день просрочки. Данная расписка свидетельствует о получении ОСОБА_2 денежных средств от ОСОБА_6 в момент подписания. Расписка написана в присутствии свидетелей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серии СВ № 701413 от 11.06.2002 г.) и ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серии СВ № 762730 от 06.07.2002 г.), которые подтверждают факт передачи денег и свидетельствуют о добровольном подписании без принуждения и обременений. 26.06.2016 г.» (а. с. 21).

Відповідно до довідки від 20 листопада 2018 року № 03-12-11652, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, з 08 листопада 2016 року по теперішній час (а. с. 27).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зобов'язання з повернення позичених коштів у визначений розпискою строк не виконане.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права кредитора.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (частина перша статті 1051 ЦК України).

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо оспорення відповідачем в установленому порядку документа, який виданий ним кредитору за договором позики, суд приходить до висновку, що такий мав місце.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не виконав умов укладеного із ОСОБА_1 договору позики, оформленого розпискою, оскільки у визначений сторонами у договорі строк кошти не повернув, необхідно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 має право вимагати повернення всієї суми позики, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1200 грн. і такий у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 202, 207, 526, 629, 1046, 1047, 1051 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 26 червня 2016 року у сумі 120 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1200 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ВК № 364986, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_2, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3.

Суддя О.М. Музика