Справа №2н-3477/08
Провадження №6/522/319/19
УХВАЛА

11 березня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.

розглянувши заяву представника Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі №22н-3477/08 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

09.06.2008 року Приморським районним судом м.Одеси видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» заборгованість за кредитним договором №4/03-3/134 від 11.04.2007 року на суму 13 352,33 грн., з яких: сума основного боргу за кредитом з індексом інфляції 11 592,94 грн., відсотки за користування кредитом 866,77 грн., пеня за прострочення погашення кредиту 892,62 грн., судового збору в сумі 66,76 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 15,00 грн.

До суду надійшла заява представника Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі №2-3477/08 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, в якій зазначено, що Приморським районним судом м.Одеси 09.06.2008 року було видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Банк Фамільний» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 352,33 грн. Судовий наказ було передано на виконання до ВДВС та деякий час проводилося стягнення з заробітної плати боржника. Після звільнення ОСОБА_1 з місця роботи, між Банком та Боржником було домовлено, що боржник надалі сплачує борг у добровільному порядку, а Банк не предявляє виконавчий документ на виконання до відділу ДВС. Банк зі свого боку виконав домовленість, але боржником умови домовленості виконувалися недобросовісно, що призвело до того, що Банком пропущено строк предявлення судового наказу до виконання. У звязку з тим, що рішення суду залишається невиконаним, боржник добровільно виконати рішення суду відмовляється, заявник змушений був звернутися до суду з зазначеною заявою.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року заяву представника ПАТ «Банк Фамільний» про поновлення строку для предявлення виконавчих документів до виконання прийнято до провадження та призначено судове засідання на 22.12.2018 року.

У судове засідання призначене на 22.12.2018 року сторони не зявилися, розгляд справи відкладено на 25.01.2019 року.

25.01.2019 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці, у звязку з чим розгляд справи відкладено на 28.02.2019 року.

У судове засідання призначене на 28.02.2019 року учасники справи не зявилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

З 04.03.2019 року по 07.03.2019 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці.

У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 11 березня 2019 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява представника Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

09.06.2008 року Приморським районним судом м.Одеси видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» заборгованість за кредитним договором №4/03-3/134 від 11.04.2007 року на суму 13 352,33 грн., з яких: сума основного боргу за кредитом з індексом інфляції 11 592,94 грн., відсотки за користування кредитом 866,77 грн., пеня за прострочення погашення кредиту 892,62 грн., судового збору в сумі 66,76 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 15,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ №2н-3477/08 від 09.06.2008 року було передано 25.04.2012 року на виконання до Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ, та постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 27.04.2012 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документу, та боржнику встановлено строк на самостійне виконання рішення суду до 04.05.2012 року (а.с.31).

Постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 26.04.2012 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми боргу, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 (а.с.33)

30.11.2012 року начальник Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ звертався на адресу суду з поданням про заміну способу та порядку виконання рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника (а.с.15-17).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 21.10.2014 року в задоволені подання начальника Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовлено.

У відповідності до приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заявник в заяві про поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання зазначає, що Приморським районним судом м.Одеси 09.06.2008 року було видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Банк Фамільний» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 352,33 грн. Судовий наказ було передано на виконання до ВДВС та деякий час проводилося стягнення з заробітної плати боржника. Після звільнення ОСОБА_1 з місця роботи, між Банком та Боржником було домовлено, що боржник надалі сплачує борг у добровільному порядку, а Банк не предявляє виконавчий документ на виконання до відділу ДВС. Банк зі свого боку виконав домовленість, але боржником умови домовленості виконувалися недобросовісно, що призвело до того, що Банком пропущено строк предявлення судового наказу до виконання.

Але, як вбачається з матеріалів справи, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності відкритого виконавчого провадження відносно стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» заборгованість за кредитним договором №4/03-3/134 від 11.04.2007 року на суму 13 352,33 грн. у будь-якому відділі виконавчої служби або постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з будь-яких причин.

З заяви неможливо встановити чому саме виконавчий лист знаходився у ПАТ «Банк Фамільний, оскільки, до заяви про поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання долучена лише копія судового наказу від 09.06.2008 року, будь-які документи щодо руху зазначеного судового наказу, в матеріалах справи відсутні.

Наведені заявником обставини не можна вважати поважною причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. До суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що банк із дня предявлення виконавчого листа до виконання (з 25.04.2012 року) до звернення до суду із даною заявою (16.11.2018 року) цікавився про рух відповідного виконавчого провадження. Доводи заявника про те, що між Банком та ОСОБА_3 була домовленість щодо добровільного виконання судового рішення, але боржником умови домовленості не виконувалися, що призвело до пропуску строку предявлення судового наказу до виконання, жодним чином заявником не підтверджені.Крім того, заявником не надано відомостей відносно того, що ОСОБА_3 не погашена заборгованість перед ПАТ «Банк Фамільний».

Таким чином, ПАТ « Банк Фамільний» не було надано суду жодних доказів поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу (судового наказу) до виконання.

Відтак, вбачається, що ситуація із зверненням ПАТ « Банк Фамільний» до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є наслідком неналежного здійснення заявником своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків.

Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції.

У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як передбачено ч.1 ст.6 та ст.13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції, є рівність сторін.

Принцип «рівності сторін» є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду. Умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами фактично застосовується як у цивільних, так і у кримінальних провадженнях.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Положення ч.1 ст.6 Конвенції гарантують «процесуальну» справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін.

Отже, той факт, що заявником в порушення наведених вище норм ЦПК України не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування твердження про поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, свідчить про його процесуальну недбалість.

Прийняття судом тверджень ПАТ «Банк Фамільний», як належних доказів в обґрунтування заявлених вимог про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа (судового наказу) до виконання, призведе до порушення приписів ст.433 ЦПК України та фактично порушить право відповідача на правову визначеність (передбачуваність), що випливає із застосованого у ст.6 Конвенції словосполучення «встановлений законом» згідно рішення Європейський суд з прав людини, а також право на дотримання судом принципу рівності і змагальності сторін, оскільки в наведеній ситуації судом необґрунтовано буде віддано перевагу інтересам заявника як перед законом, так і перед судом.

Верховний Суд розглядаючи касаційну скаргу на ухвали судів першої та апеляційної інстанції, постановлені за результатами розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, у своїй постанові від 15 листопада 2018 року по справі №474/783/17, звернув увагу на положення ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За результатами розгляду вказаної справи Верховний Суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість оскаржених ухвал про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, на підставі наданих заявником до матеріалів заяви доказів неможливо достеменно встановити поважність причин пропуску строку для предявлення виконавчого документа (судового наказу) до виконання.

Тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені заяви представника ПАТ «Банк Фамільний» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 223, 247, 258, 260, 354, 370, 371, 433 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі №22н-3477/08 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 11 березня 2019 року.

Суддя: Л.В.Домусчі