Номер провадження: 22-ц/813/1142/19
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_6, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 (суддя Коблова О.Д.)

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, скасування свідоцтва про право власності, посилаючись на те, що він є сином ОСОБА_4 З моменту народження він проживає за адресою: АДРЕСА_1. Розпорядженням органу приватизації від 17.02.2000 року № 143569 було вирішено передати квартиру АДРЕСА_1 у спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 На час проведення приватизації, вік позивача становив 3 роки, законним представником була його мати ОСОБА_4. Відповідно до поданої заяви 22.12.1999 року на адресу районного агентства з приватизації житла, приватну власність просили оформити на ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Так, згідно довідки про склад сім'ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення, яка подається до органу приватизації для надання відомостей щодо осіб, які проживають в приміщенні що приватизується, було зазначено лише ОСОБА_4 та ОСОБА_6, проте не було зазначено позивача.

Позивач вважає, що такими діями його фактично позбавили права на житло, в зв'язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним правочин заяву ОСОБА_4 від 22.12.1999 року, надану на адресу районного агентства з приватизації житла, визнати незаконним та скасувати розпорядження від 17.02.2000 року №143569, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності від 17.02.2000 року.

У судовому засіданні позивач, а також його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнала.

Відповідач ОСОБА_6 заперечував проти задоволення позову.

Рішенням Малиновського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, скасування свідоцтва про право власності відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5, представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при розгляді справи обставини, що мають значення для справи встановлені неповно та частково неправильно, в тому числі й внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_5, представник ОСОБА_2 зазначає, що суд відмовляючи у задоволені позову у зв'язку з безпідставністю матеріально-правової вимоги не повно встановив обставини справи, оскільки обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_4 порушила його право на участь у приватизації, чим позбавила його право на житло, в зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючий суддя, судді - Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою судді Одеського апеляційного суду від 21.01.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 була прийнята до провадження.

Ухвалою судді Одеського апеляційного суду від 24.01.2019 року провадження було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.01.2019 року справу було призначено до розгляду на 06 березня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, скасування свідоцтва про право власності, суд першої інстанції, зробив висновок про те, що ОСОБА_4 було дотримано усіх вимог чинного законодавства при порядку приватизації нерухомого майна, розпорядження відповідає вимогам закону, а відтак відсутні підстави для скасування даного розпорядження.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно з розпорядженням органу приватизації виконавчого комітету Одеської міської ради від 17.02.2000 року № 143569 від наймача ОСОБА_4 надійшла заява на приватизацію квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Свідоцтвом про право власності на житло, виданим управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 17.02.2000 року вищевказану квартиру на праві приватної спільної часткової власності в рівних частинах було визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Згідно довідки про склад сім'ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення, яка подається до органу приватизації для надання відомостей щодо осіб, які проживають в приміщенні що приватизується, було зазначено лише ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно ст. 2 Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

У відповідності до ч. 4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.

Статтею 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дійсно, згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак як чітко зобов'язує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, скасування свідоцтва про право власності заявлені лише до ОСОБА_6 та ОСОБА_4, однак будь - яких вимог до органу приватизації, а саме до управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, який видавав і розпорядження і свідоцтво, яке оскаржується, не заявляється.

За таких підстав, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що в позові ОСОБА_2 слід відмовити, з тих підстав, що позов було заявлено не до того суб'єкту, розпорядження та свідоцтво якого оскаржується.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду було винесено з порушенням матеріального права, що він був позбавлений можливості приймати участь у приватизації, колегія суддів вважає передчасними, з тих підстав, що позовні вимоги були завалені не до належного відповідача.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням в частині оскарження нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 представника ОСОБА_2- задовольнити частково.

РішенняМалиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року - скасувати. Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, скасування свідоцтва про право власності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11 березня 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець