Справа № 128/16/19

РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі -Кузьменко А.О., за участі: заявників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересованої особи : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 «про встановлення факту належності правовстановлюючого документу», заінтересована особа ОСОБА_3,

УСТАНОВИВ:

02.01.2019 року до Вінницького районного суду Вінницької області з заявою звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 «про встановлення факту належності правовстановлюючого документу», заінтересована особа ОСОБА_3

Заяву мотивовано тим, що заявник ОСОБА_1 народився 05 листопада 1954 року та

01 березня 1977 між ним та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб.

Вказують, що в період шлюбу у них народилось дві доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначають, що 29 липня 1993 року виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів на підставі рішення від 29.07.1993 року за № 515 було видане Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого заявнику - ОСОБА_5, його дружині ОСОБА_6 та його 2-м дітям - ОСОБА_7 і ОСОБА_7 передана у спільну часткову власність (по 1/4 частині кожному ) квартира АДРЕСА_1.

Вказують, що на приватизацію квартири заявник та його дружина подали паспорти громадян СРСР, які мали на той час, а також свідоцтво про народження доньки ОСОБА_2, яка була неповнолітньою. Оскільки, ці документи були оформлені російською мовою на прізвище «Дудник», воно було перекладено на українську мову при оформленні документів на приватизацію квартири невірно як «Дудник», замість вірного «Дуднік». Однак, своєчасно дана помилка виявлена не була, оскільки не створювала жодних проблем співвласникам квартири.

Зазначають, що донька ОСОБА_7 08.06.1996 року зареєструвала шлюб з гр.. ОСОБА_8 і прийняла прізвище «Назарова», але в актовому записі про її шлюбу дошлюбне прізвище ОСОБА_7 українською мовою було зазначено як «Дудник» замість вірного «Дуднік».

Вказують, що їх донька ОСОБА_2 по досягненні 16-ти річного віку була документована паспортом громадянина України на вірне прізвище «Дуднік», яке вона змінила на прізвище чоловіка «Павлова», уклавши 15.07.2000 року шлюб з ОСОБА_9

Зазначають, що при обміні паспортів громадян СРСР на паспорта громадян України він був документований паспортом громадянина України , де його прізвище зазначено як «Дуднік», російською - «Дудник». На таке ж прізвище отримала паспорт громадянина України - його дружина ОСОБА_10

Вказують, що 22 вересня 2015 року померла ОСОБА_10 та після її смерті належну їй 1/4 частину спільної квартири успадкував ОСОБА_1І і 30.10.2018 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної йому було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину квартири № 91, розташованої в м. Вінниці про вул. м. Литвиненко-Вольгемут, 32, в м. Вінниця.

Зазначають, що в даний час ОСОБА_1, належить 1/2 частина вищезазначеної квартири, з яких 1/4 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1993 року, та 1/4 частка -на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2018 року; ОСОБА_2, належить ј частка даної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1993 року, інша ј частка квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1993 року є власністю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1993 року.

Вказують, що в даний час заявники по справі, вирішили провести відчуження належних їм часток квартири на користь заінтересованої особи по справі та при підготовці необхідних для цього документів виникла необхідність у перереєстрації належних їм в порядку приватизації часток квартири. Вони звернулись до державного реєстратора, однак державним реєстратором була виявлена вказана розбіжність в записах їх прізвища між особистими документами та документом про право власності на квартиру, рішенням про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10.12.2018 року за № 44513665 ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відмовлено в державній реєстрації права кожного з них на ј частку квартири, оскільки їх прізвище «Дуднік» в особистих документах, не відповідає прізвищу «Дудник», зазначеному в свідоцтві про право власності на житло.

Просять суд встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище «Дуднік») Л.А. , належить правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло, видане 29.07.1993 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської Ради народних депутатів за № 515 від 29.07.1993 року, яким посвідчено право спільної часткової власності гр. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_2, за кожним по ј частки.

В судовому засіданні заявники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дану заяву підтримали, росили її задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила з приводу встановлення факту належності заявникам свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що згідно копії паспорту заявника, 05.11.1954 року народився ОСОБА_1 (а.с.6).

01.03.1977 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, яке видане повторно (а.с.12).

В період шлюбу у них народилось дві доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать їх копії свідоцтв про народження(а.с.10-11).

29 липня 1993 року виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів на підставі рішення від 29.07.1993 року за № 515 було видане Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7 передана у спільну часткову власність (по1/4 частині кожному ) квартира АДРЕСА_1 (а.с.15).

08.06.1996 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу та заінтересована особа змінила прізвище на «Назарова» (а.с.13).

15.07.2000 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб , про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.14) та ОСОБА_11 змінила прізвище на «Павлова».

22.09.2015 року померла ОСОБА_10, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.17) після її смерті свідоцтво про право на спадщину за законом отримав ОСОБА_1, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/4 частки квартири під номером 91 розташованої в м. Вінниця, по вулиці Марії Литвиненко-Вольгемут, (стара назва вулиця Литвиненко), під номером 32 , належної померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської народних депутатів 29 липня 1993 року на підставі рішення від 29 липня 1993 р .№ 515, зареєстрованого в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 18 жовтня 1993 року і записано в реєстрову книгу № 170 за реєстр. №299/9306 (а.с.18), дане свідоцтво зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчить відповідний витяг (а.с.19).

Рішенням про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10.12.2018 року за № 44513665 ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відмовлено в державній реєстрації права кожного з них на 1/4 частку квартири, оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру АДРЕСА_3 (вул. Литвиненко) в місті Вінниці , власниками по ј частці значиться ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_12, в той час як із заявою про державну реєстрацію права власності звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.21).

Факт належності заявникам свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської народних депутатів 29 липня 1993 року на підставі рішення від 29 липня 1993 р. № 515, підтверджується самим свідоцтвом в частині зазначення імені та по-батькові заявників, технічним паспортом на дану квартиру та іншими матеріалами даної справи.

Факт, про встановлення якого просять заявники, має для них юридичне значення, оскільки надає право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Дані правовідносини регулюються п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно вимог п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Враховуючи те, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської народних депутатів 29 липня 1993 року на підставі рішення від 29 липня 1993 р. № 515, встановлення даного факту має юридичне значення для заявників - з метою реалізації свого права на володіння, користування та розпорядження власністю, тому суд дійшов висновку, що вимоги заявників є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 , 293, 294, 315 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 «про встановлення факту належності правовстановлюючого документу», заінтересована особа ОСОБА_3, - задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської народних депутатів 29 липня 1993 року на підставі рішення від 29 липня 1993 № 515, в частині виданого на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_12, яким посвідчено право спільної часткової власності: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12 на квартиру АДРЕСА_1 - по ј частці за кожним.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: