ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5817/18
Провадження № 2-з/210/9/19
У Х В А Л А

іменем України

"27" лютого 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді 26.02.2019 року надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову. В обґрунтування заяви посилається на те, що 26.02.2019 року ОСОБА_3 вирішила уточнити позовні вимоги в частині зобовязання дії, а саме: зобовязати АТ «Правекс Банк» подати відносно позивача до рога ну ДФС України уточнюючий розрахунок форми 1ДФ за 1 квартал 2017 року в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 756187,40 грн. до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (інші доходи). Зазначає, що в результаті перевірки контролюючими органами за результатами перевірки складено Акт від 17.10.2018 р. №60660/4/04-36-13-04/НОМЕР_1 на підставі якого винесено: повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 19.11.2018 року за № відповідно до якого застосовано штрафні санкції та збільшено грошове зобовязання за платежем податок за доходи фізичних осіб, за результатами річного декларування в розмірі 135969,73 та штраф в розмірі 33992,43 грн.; повідомлення-рішення від 19.11.2018 року за № відповідно до якого збільшено грошове зобовязання за платежем Військовий збір 11011000 в розмірі 11330,04 грн. та штраф в розмірі 2832,60 грн. Вважає, що вказані податкові повідомлення-рішення з узгодженою сумою грошового зобовязання в розумінні приписів Податкового кодексу України є підставою для застосування щодо майна заявника податкової застави та підставою для здійснення контролюючими органами заходів щодо стягнення податкової заборгованості з позивача. Такі дії призведуть до значного утруднення виконання рішення суду та неможливості поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулась з даною позовною заявою. Тому, просить суд заборонити органам державної фіскальної служби України вчиняти дії щодо опису майна ОСОБА_3 у податкову заставу та здійснювати дії щодо стягнення з ОСОБА_3 податкового боргу, до розгляду по суті позову про зобовязання подати до органів державної фіскальної служби України уточнюючого розрахунку за формою 1ДФ.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з преамбулою постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У пункті 4 вказаної постанови розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Так, 17.10.2018 року в провадження суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Правекс Банк», третя особа: Криворізька південна ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про захист порушеного права споживача фінансових послуг.

Ухвалою від 26.02.2019 року судом прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Правекс Банк», третя особа: Головне управління ДФС у Дніпропетровській області про захист порушеного права споживача фінансових послуг.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на нього.

Разом з тим, всупереч вимогам п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України в заяві про забезпечення позову не наведено достатньо доводів стосовно того, як невжиття в даному випадку, визначеного представником позивача заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за її вимогами.

Таким чином, оскільки подана позовна заява не є підставою для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 149-154, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Хлистуненко