ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2449/19
Провадження № 22-ц/4820/1870/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 8 липня 2019 року (суддя Швець О.Д.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.07.2016 року, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

В порушення умов кредитного договору відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тому станом на 17.03.2019 року останній має заборгованість у розмірі 12 142,36 грн., яка складається із:

- заборгованості за тілом кредиту - 4718,59 грн.;

- заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2117,07 грн.;

- заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 3952,30 грн.;

- нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 300 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 554,40 грн.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 12 142,36 грн. заборгованості, а також понесені судові витрати у розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 8 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 4718,59 грн. кредитних коштів та 746,50 грн. у відшкодування судових витрат.

Додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року доповнено резолютивну частину цього рішення, в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пенею та штрафом відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості по простроченому тілу кредиту, пені, штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача.

Вважає, що суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позову щодо стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту, пені та штрафу, не оцінив усіх фактичних обставин справи та доводів позивача щодо наявної заборгованості відповідача та її розміру, неповно та не всебічно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а останній його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості по тілу кредиту, в тому числі, і за простроченим тілом кредиту. Прострочений кредит не відноситься ні до відсотків, ні до неустойки. Розмір заборгованості за простроченим кредитом не залежить ні від розміру процентної ставки, ні від розміру неустойки.

Також за доводами апеляційної скарги підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідач погодився, що вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, ознайомився та згоден з цими умовами та тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить його підпис на вказаній заяві.

У даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалось відповідачем укладення чи не укладення кредитного договору, що свідчить про його згоду. Тому не може бути взята до уваги позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Суд, в свою чергу, не перевірив розрахунок заборгованості та доводи Банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, частково виконував умови кредитного договору, частково сплачував заборгованість за договором, у тому числі, відсотки, пеню та комісії, а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів. При цьому апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №755/4365/16-ц, від 28.03.2019 року у справі №428/2873/17.

Всупереч принципу змагальності відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзиву на позовну заяву не подав, факт того, що під час укладення сторонами кредитного договору діяли будь-які інші Умови та Правила надання банківських послуг чи Тарифи, ніж ті, на які посилається Банк, не довів, факт ознайомлення з Умовами та Правилами не заперечував.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до частин 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пенею та штрафами, суд виходив з того, що анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, умов щодо нарахування процентів та пені, процентної ставки, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Умови і правила надання банківських послуг, які долучені до матеріалів справи, відповідачем не підписані.

За висновками суду позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору у вигляді анкети заяви від 04.07.2016 року, діяли Умови і правила надання банківських послуг саме в такій редакції, а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Витяг з тарифів банку, наданий позивачем, суд не взяв до уваги, оскільки в заяві - анкеті відсутні відомості про вид картки, яка була видана відповідачу. Роздруківка із сайту позивача, на думку суду, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Суд вважав, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання, при цьому суд посилався на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

З зазначеним висновком суду першої інстанції Хмельницький апеляційний суд погоджується.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 04.07.2016 р. з метою отримання банківських послуг відповідач підписав анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 7).

На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в сумі 700 грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано анкету-заяву, підписану сторонами, про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 04.07.2016 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; витяг з умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www/privatbank.ua, які складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 4-23).

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, умов щодо нарахування процентів та пені, процентної ставки, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише прізвище, адресу, особисті дані відповідача та згоду з тим, що заява разом з Умовами та Правилами банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Умови і правила надання банківських послуг, які долучені до матеріалів справи, відповідачем не підписані.

У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Разом з тим, згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 було видано кредитну картку № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 700 грн. з терміном дії до січня 2018 року (а. с. 44, 45).

Згідно виписки з рахунку № НОМЕР_1 , відповідач активно користувався кредитними коштами, поповнював кредитну картку. Останній платіж на поповнення кредитної картки відповідач вніс 17.12.2018 р. в розмірі 500 грн. (а. с. 46-52).

Згідно розрахунку, складеного позивачем, заборгованість відповідача станом на 17.03.2019 року становить 12 142,36 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4718,59 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2117,07 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 3952,30 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 300 грн. та штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 554,40 грн. (процентна складова) (а. с. 52).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання та нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 4 липня 2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору, положеннями яких передбачені процентна ставка за користування коштами, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_2 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту, неустойки (пені, штрафів).

Посилання апелянта, що суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позову щодо стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту, пені та штрафу, не оцінив усіх фактичних обставин справи та доводів позивача щодо наявної заборгованості відповідача та її розміру, неповно та не всебічно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, є загальними та необґрунтованими.

Необґрунтованим є твердження апелянта, що суд першої інстанції встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а останній його не повернув, не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості по тілу кредиту, в тому числі, і за простроченим тілом кредиту. Прострочений кредит не відноситься ні до відсотків, ні до неустойки. Розмір заборгованості за простроченим кредитом не залежить ні від розміру процентної ставки, ні від розміру неустойки.

Позивач не навів доказів домовленості сторін про відповідальність відповідача у вигляді заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання та нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідач погодився, що вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, ознайомився та згоден з цими умовами та тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Матеріали справи не містять доказів, які би свідчили про те, що відповідач ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами. Документи, надані товариством, свідчать про те, що відповідач погодився ознайомитись з умовами, правилами та тарифами.

Твердження апелянта, що договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалось відповідачем укладення чи не укладення кредитного договору, що свідчить про його згоду, тому не може бути взята до уваги позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, є безпідставним. Суд першої інстанції не зазначав про недійсність договору чи його неукладення. Суд зазначив, що позивач не надав доказів, що стверджують про ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами.

Не може бути підставою для скасування рішення суду твердження апелянта, що суд першої інстанції, не перевірив розрахунок заборгованості та доводи Банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, частково виконував умови кредитного договору, частково сплачував заборгованість за договором, у тому числі, відсотки, пеню та комісії, а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів. Позивачем не надано суду доказів, що відповідач усвідомлював методику зарахування коштів, наданих ним на погашення заборгованості.

Безпідставним є посилання апелянта, що суд першої інстанції не врахував, що всупереч принципу змагальності відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзиву на позовну заяву не подав, факт того, що під час укладення сторонами кредитного договору діяли будь-які інші Умови та Правила надання банківських послуг чи Тарифи, ніж ті, на які посилається Банк, не довів, факт ознайомлення з Умовами та Правилами не заперечував.

Зазначене суперечить змісту Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, в якій зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» могли неодноразово змінюватися самим Банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Вказаною Постановою також передбачено, що відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Хмельницький апеляційний суд вважає, що оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем, не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 8 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова