Ухвала

18 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 750/12083/18

провадження № 61-20330ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Шевченко Олександром Анатолійовичем, на заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 січня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - обслуговуючий кооператив «Автомобільний кооператив № 36А»,про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення в порядку поділу спільного майна подружжя грошової компенсації в розмірі 56 384,00 грн

за 1/2 вартості будівельних матеріалів, виробів та конструкцій згідно висновку експерта від 30 вересня 2018 року № 25-18, що були використані під час будівництва гаражу АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03 вересня 1994 року між сторонами було зареєстровано шлюб в якому сторони прожили до 2017 року. Під час шлюбу сторонами було набуто у власність гараж № НОМЕР_1 (колишній номер

№ НОМЕР_1 ) АДРЕСА_3 . Гараж було оформлено на ОСОБА_1 . Оскільки відповідачка почала перешкоджати користуватися даним гаражем, позивач почав збирати документи для подання позову до суду та дізнався, що ОСОБА_1 переоформила спірний гараж на іншу особу. Згідно повідомлення КП «Чернігівське МБТІ» право власності на гараж № НОМЕР_1 (раніше НОМЕР_1 не зареєстровано, тому позивач просить стягнути компенсацію вартості будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, що були використані під час його будівництва, відповідно до висновку експерта.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова

від 16 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 56 384,00 грн за 1/2 частини вартості будівельних матеріалів, виробів та конструкцій згідно висновку експерта від 30 вересня 2018 року № 25-18, що були використані під час будівництва гаражу № НОМЕР_1 , в а/к № АДРЕСА_2

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 січня 2019 року залишено без змін.

11 листопада 2019 року через засоби поштового зв`язку представник

ОСОБА_1 - адвокат Шевченко О. А. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 січня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про стягнення в порядку поділу спільного майна подружжя грошової компенсації в розмірі 56 384,00 грн за 1/2 вартості будівельних матеріалів, виробів та конструкцій (згідно висновку експерта), що були використані під час будівництва гаражу.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справа № 750/12083/18 розглядалась судами першої та апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, справа № 750/12083/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що станом на 01 січня 2019 року становить 960 500,00 грн.Справа № 750/12083/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат

Шевченко О. А. вказує, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), посилаючись на те, що випадки поділу у судовому порядку колишнім подружжя об`єктів спільно нажитого нерухомого майна у вигляді гаражів, споруджених в ході статутної діяльності гаражно-будівельних та/або гаражних кооперативів є непоодинокими. Враховуючи постанову Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Закон України «Про кооперацію» та діяльність гаражно-будівельних та/або гаражних кооперативів, обов`язковому встановленню при розгляді судом справи про поділ майна подружжя, зокрема, підлягає факт вступу одного з подружжя під час перебування у шлюбі до членів кооперативу, факт набуття певного гаражу у власність одним із подружжя у визначеному законом і статутом відповідного кооперативу порядку, у тому числі, в результаті власної участі у будівництві гаражу у якості члена кооперативу або на підставі оплатного правочину, факт державної реєстрації права власності на відповідний об`єкт нерухомості з тим із подружжя, хто набув членство у кооперативі. При цьому діяльність гаражно-будівельних та/або гаражних кооперативів не завжди набуває належного документального оформлення, що призводить до численних зловживань, протизаконних відступів від законодавчо регламентованого розподілу повноважень між органами управління кооперативу, що може породжувати певні правові наслідки, від імені виконавчого органу кооперативу окремими особами на власний розсуд, з корисливих чи інших особистих мотивів.

У касаційній скарзі заявник вказує, що ОСОБА_1 об`єктивно позбавлена можливості спростувати у будь-якій іншій справі обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями (підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України) щодо змісту відносин між нею та обслуговуючим кооперативом «Автомобільний кооператив № 36А»

(м. Чернігів) щодо гаражу № НОМЕР_1 (НОМЕР_1).

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат

Шевченко О. А. вказує, що справа має виняткове значення для заявника (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки з ОСОБА_1 оскаржуваними судовими рішення стягуються значні за обсягом кошти.

Посилання заявника у касаційній скарзі на випадки, передбачені пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки представник ОСОБА_2 . - адвокат Шевченко О. А. подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Шевченко Олександром Анатолійовичем, на заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 січня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - обслуговуючий кооператив «Автомобільний кооператив

№ 36А»,про поділ майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило