Провадження №: 2/752/1132/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Закаблуківської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

21.12.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_2.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 30.09.2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, який був нотаріально посвідчений. Відповідно до умов, укладеного договору позики вона передала в борг відповідачу грошові кошти в сумі 697 654 грн., що на день передачі було еквівалентно 24 000 євро. Грошові кошти передавалися відповідачу ОСОБА_2 у валюті євро на строк до 07.04.2017 року.

Проте, відповідач умови договору позики не виконує та по закінченню зазначеного строку борг не повернув, а тому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь основну заборгованість за договором позики в сумі 24 000 євро, що станом на 11.12.2017 року згідно з курсом НБУ було еквівалентно 763 963, 03 грн.; 3% річних від простроченої заборгованості за період з 08.04.2017 року по 11.12.2017 року в розмірі 489,21 євро, що еквівалентно 15 572,43 грн.; відсотки за користування грошовими коштами за період з 01.10.2016 року по 11.12.2017 року в розмірі 3 822, 22 євро, що еквівалентно 121 688, 12 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом у розмірі 8 500, 00 грн., з заявою про забезпечення позову в розмірі 340, 00 грн..

За час перебування справи в провадженні суду позивачка подавала заяви про уточнення позову у частині, що стосується збільшення позовних вимог.

Остаточно, а саме станом на 15 січня 2019 року, позивачка просила стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 24 000 євро, 3% річних за період з 08.04.2017 року по день ухвалення рішення (-07.02.2019 року) в розмірі 1 322 євро, відсотки згідно з обліковою ставкою НБУ за користування грошовими коштами з 01.10.2016 року по день ухвалення рішення (-07.02.2019 року) в розмірі 8 559, 41 євро із зазначенням еквіваленту вказаної суми в гривні відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору з в загальному розмірі 9 945 грн., в тому числі: за подання позовної заяви в розмірі 9 605, та 340 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені до ОСОБА_2 позовні вимоги з підстав невиконання останнім зобов»язань за договором позики підтримала. Просила стягнути з відповідача суму боргу, а також штрафні санкції з підстав порушення строків виконання зобов»язань щодо повернення позики, які розрахувала станом на 07.02.2019 року та з урахуванням офіційного курсу НБУ євро до національної валюти станом на час ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні 07.02.2019 року відповідач ОСОБА_2 відсутній, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи до суду з будь-якими клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, про причини неявки суд не повідомив.

Будучи присутнім у судовому засіданні, 29.11.2018 року відповідач ОСОБА_2 визнав зазначені позивачкою підстави для позову, однак заперечував щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 штрафних санкцій, які остання бажає отримати з підстав порушення ним строків повернення позики. Просив суд оголосити перерву у розгляі справи, надавши йому можливість, перевірити правильність зробленого позивачкою розрахунку його заборгованості та розміру штрафних санкцій, однак заперечень щодо розрахунків ОСОБА_1 станом на 07.02.2019 року суду не подав.

Заслухавши сторони у справі 29.11.2018 року, а також позивачку у судовому засіданні 07.02.2019 року, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.09.2016 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю., зареєстрований в реєстрі за №1130 (а.с.5-6).

Відповідно до умов зазначеного вище договору, позикодавець ОСОБА_1 на момент його підписання передала у позику грошові кошти, а позичальник ОСОБА_2 прийняв їх та зобов»язався повернути позикодавцю на умовах визначених договором. Сума позики за договором становить 697 654, 00 грн. та на день передання грошових коштів складала еквівалент суми 24 000, 00 євро за офіційним курсом валют, встановленим на день підписання цього договору. На момент укладення договору грошові кошти, що були предметом цього договору були передані позичальнику. Позичальник зобов»язався повернути всю суму позики за договором у гривнях, яка буде еквівалентна 24 000, 00 євро, за офіційним курсом валют встановленим НБУ на день повернення коштів, у строк не пізніше сьомого квітня 2017 року, включно.

Відповідно до статтей 1046, 1049, 1050, 1048 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні обліковї ставки Національного банку України.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка стверджувала, що відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов»язання позичальника за укладеним із нею 30.09.2016 року договором позики, у судовому засіданні підтвердила неповернення останнім позики і станом на час вирішення справи судом.

Будучи присутнім, у судовому засіданні відповідач визнав наявність у нього невиконаних зобов»язань перед позивачкою ОСОБА_1 щодо повернення позики, отриманої на підставі договору позики від 30.09.2016 року.

Відповідно до правил статтей 526, 536,610,625 ЦК України: зобов»язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства; порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, правилами статті 524 ЦК України встановлено, що зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України - грвні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті., а правилами частини 2 статті 533 цього ж Кодексу встановлено, якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З підстав невиконання відповідачем зобов»язань щодо повернення позики, позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача суму боргу, розмір якої розраховує у грошовій одиниці України з урахуванням офіційного курсу НБУ євро по відношенню до грошової одиниці України, що відповідає умовам договору позики з приводу якого заявлено спір та правилам статтей 524,533 ЦК України.

За даними офіційного курсу валют Національний банк України на 07.02.2019 року встановив такий офіційний курс гривні до іноземної валюти, зокрема 100 євро є еквівалентними 3 072, 2822 гривні (а.с.102).

За проведеним позивачкою розрахунок розмір позики, що визначений умовами договору еквівалентним валюті євро в сумі 24 000, 00 євро, станом на 07.02.2019 року є еквівалентним грошовій одиниці України відповідно офіційного курсу НБУ в сумі 737 349, 168 грн.

З підстав порушення строків виконання умов договору щодо повернення позики до 08.04.2017 року, позивачка просить стягнути з позичальника 3% річних від суми неповернутої позики за період часу з 08.04.2017 року і включно по 07.02.2019 року (дату завершення судового розгляду, заявленого нею спору), а також проценти за користування відповідачем її ж грошовими коштами за період з 01.10.2016 року по 07.02.2019 року.

Так, як видно зі змісту договору позики, з приводу якого ОСОБА_1 заявлено спір, його умовами не передбачено сплату позичальником на користь позикодавця проценти за користування грошовими кощтами та штрафні санкції, у виді трьох процентів річних, проте пунктом 5.3. цього ж договору передбачено, що усі правовідносини, що виникаю у зв»язку з виконанням договору та не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства.

З огляду на те, що відповідач не виконав свої зобов»язання перед позивачкою за укладеним з останньою 30.09.2016 року договором позики, з приводу виконання ОСОБА_2 цього ж договору виник спір з ОСОБА_1, то для його вирішення суд застосовує правила статтей 1048, 610,625 ЦК України.

Правильність зробленого позивачкою розрахунок 3% річних та відсотків згідно з обліковою ставкою НБУ за користування грошовими коштами не спростовано відповідачем ОСОБА_2, а відтак такий розрахунок примається судом до уваги, відповідно суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, крім отриманої ним позики, також 3% річних за період з 08.04.2017 року по 07.02.2019 року в розмірі 1 322 євро, що еквівалентно 40 615, 65 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 07.02.2019 року; відсотки нараховані згідно з обліковою ставкою НБУ за користування грошовими коштами з 01.10.2016 року по 07.02.2019 року в розмірі 8 559, 41 євро, що еквівалентно 262 969, 74 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 07.02.2019 року.

З огляду на висновки суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у повному обсязі, відповідно понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем за правилами ст. 141 ЦПК України, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 526, 533, 536, 610, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.4, 6, 23, 27, 76, 141, 259, 263, 288 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 30.09.2016 року, яка складається з заборгованості за договором позики в розмірі 737 349, 16 грн., 3% річних в розмірі 40 615, 65 грн., відсотків нарахованих згідно з обліковою ставкою НБУ за користування грошовими коштами в розмірі 262 969, 74 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 1 040 934 (один мільйон сорок тися дев»ятсот тридцять чотири) гривні 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судові витрати по сплаті судового збору за позовною заявою у розмірі 8 000 грн. 00 коп.; за заявою про забезпечення позову в розмірі 340, 00 грн., що разом складає до стягнення суму в розмірі 8 340 (вісім тисяч триста сорок)грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк