Справа № 444/129/19
Провадження № 2/444/634/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.02.2018 року померла її мати, ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть. Зазначає, що ОСОБА_4 26.12.2000 р. склала заповіт, який посвідчено сільським головою ОСОБА_2 сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 69. Зі змісту даного заповіту вбачається, що ОСОБА_4 заповіла все своє майно в рівних частинах ОСОБА_5 та ОСОБА_1. Стверджує, що ОСОБА_5 подав заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4. До дати смерті матері, ОСОБА_4, було виготовлено технічну документацію, а саме проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва в селі Цитуля урочище «Сад» площею 0,1200 га. кадастровий номер :04:003:0049 на підставі рішення від 20.06.2017 р. № 38 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4Ю.». Зазначає, що за життя її мати подала заяву про затвердження технічної документації, але до проведення сесії ради померла. Тому не отримала рішення, не здійснила державної реєстрації свого речового права на згадане вище нерухоме майно. Позивачка звернулася до нотаріальної контори про оформлення спадщини на дану ділянку, однак їй було відмовлено, про що свідчить постанова. Після цього позивачка зверталася до ОСОБА_2 сільської ради, де їй в усній формі було відмовлено у передачі даної ділянки у власність.

Вказує, що у зв»язку з викладеним вище, вона не має можливості у встановленому порядку у нотаріальній конторі оформити своє право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті своєї матері. Саме через цю обставину позивачка змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0.1200 га, кадастровий номер :04:003:0049 в с. Цитуля, урочище "Сади" на території ОСОБА_2 сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 померлої 01.02.2018 року.

Позивачка в підготовче судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав на адресу суду заяву, в якій не заперечив проти задоволення позовних вимог, просить розгляд справи проводити без участі представника сільської ради.

Третя особа приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутності.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч. 1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася 16.09.1962 року і її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 01.02.2018 року (актовий запис № 52), що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 195607, виданого Галицьким районним у м. Львові ВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області.

Із копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 52528361 від 06.07.2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4, померлої 01.02.2018 року, приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу зареєстровано спадкову справу № 38/2018.

При житті, а саме 26.12.2000 року, померла ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений сільським головою ОСОБА_2 сільської ради, зареєстрований в реєстрі під № 69, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, заповіла ОСОБА_5 і ОСОБА_1 в рівних частинах. Цей заповіт заповідачем в ОСОБА_2 сільській раді не змінювався та не скасовувався, що стверджується його копією.

Судом встановлено, що до дати смерті ОСОБА_4 було виготовлено технічну документацію, а саме проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва (гр. ОСОБА_4, село Цитуля, урочище «Сад» Кунинської сільської ради Жовківського району Львівської області) площею 0,1200 га. кадастровий номер :04:003:0049 на підставі рішення від 20.06.2017 р. № 38 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4Ю.». За життя ОСОБА_4 подала заяву про затвердження технічної документації, але до проведення сесії ради померла і не здійснила державної реєстрації свого речового права на згадане вище нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право власності на земельну частку пай є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Із листа відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.10.2018 року вбачається, що оцінка земель для індивідуального садівництва, які розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області становить 18384,01 грн. з урахуванням коефіцієнтів індексації.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Від так, спадщину ОСОБА_1 прийняла, оскільки, відповідно до копії довідки від 06.07.2018 року № 567, виданої ОСОБА_2 сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_1 дочка померлої ОСОБА_4 без реєстрації проживала разом з нею в будинку № 08 по вул. Жовтнева в с. Цитуля Жовківського району Львівської області до дня її смерті 01.02.2018 року і вели спільне господарство.

ОСОБА_5 30.07.2018 року приватному нотаріусу Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 було подано заяву, якою він від своєї частки відповідно до вищезазначеного заповіту після померлої матері відмовився.

Із поставнови приватного нотаріуса Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 03.08.2018 року "Про відмову у вчиненні нотаріальної дії" вбачається, що позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Цитуля, урочище "Сад", після смерті ОСОБА_4, яка померла 01.02.2018 року, відмовлено у зв"язку із відсутністю документів, які встановлюють право на спадкове майно та факт державної реєстрації згаданого майна.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2. ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи чи оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судому порядку.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0.1200 га, кадастровий номер :04:003:0049 в с. Цитуля, урочище "Сади" на території ОСОБА_2 сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 померлої 01.02.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення складено 07.03.2019 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.