ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 листопада 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Ковалевської Л.М.,
з участю секретаря судового засідання: Омельчук С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за прострочку сплати аліментів,-
Ухвалою від 22 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом отримання судових викликів, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення та відповідно до оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в зв`язку з навчанням у навчальному закладі, у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, щомісячно, до закінчення навчання, починаючи з 22.07.2013 року /а.с.10/.
Рішення набрало законної сили і 14 серпня 2013 року виданий виконавчий лист№381/4194/13-ц/а.с.11/.

Державним виконавцем ВДВС Фастівського МРУЮ Київської області 23.08.2013 року на підставі виконавчого листа №381/4194/13-ц виданого 14.08.2018 відкрито виконавче провадження № 39477305 /а.с.12/.

Постановою державного виконавця Фастівського МВДВС ГТУЮ у Київській області 12.06.2019 року на боржника ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 14 908,27 гривень ( 30% суми заборгованості зі сплати аліментів) /а.с.15/.

Крім того, судом встановлено, що згідно довідок-розрахунків заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_3 виданих Фастівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області станом на 01.12.2014 року ставила 6110,50 грн., на 31.12.2016 року - 26844,00 грн., на 01.05.2017 року - 31532,00 грн., на 28.02.2018 року - 49 694,25 гривень /а.с.13-14, 16-17/.

Оскільки відповідач на виклики суду, жодного разу в судові засідання не з`явився, позовну заяву з додатками отримав, відзиву на позов не подавав, що може свідчити про те, що наданий розрахунок неустойки (пені) відповідачем не заперечується.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц.

Факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами та її розмір сторонами не оспорений. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, розрахунок наведений позивачем відповідачем не спростований.

Оскільки стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів виникли з вини відповідача, оскільки доказів що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною суду подано не було, а тому позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі, що визначений позивачем в сумі 49 694, 25 гривень.

Окрім того, суд вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості по аліментах у розмірі 49 694,25 гривень, вважає таку вимогу безпідставною, оскільки стягнення заборгованості по аліментах боржника відноситься до компетенції державного/приватного виконавця на підставі розрахунку заборгованості й у тому ж виконавчому провадженні по виконання виконавчого листа по стягненню аліментів на утримання дитини. Так, у разі можливого задоволення цієї вимоги, матиме місце подвійне стягнення, що є неприпустимим.

Щодо позовної вимоги про стягннення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 14908,27 гривень, то суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до постанови державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 12.06.2019 року по ВП №39477305 на боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки накладено штраф на користь стягувача у розмірі 14908,27 гривень.

Як вбачається з положень ст. 71 ч. 14 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувану.

Як вбачається із матеріалів справи, штраф в розмірі 14908,27 гривень на користь позивача накладено на ОСОБА_2 за постановою державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 12.06.2019 року по ВП №39477305. Визначений державним виконавцем розмір штрафу за заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення штрафу на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 4 000 гривень, то суд звертає увагу на наступне.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: зокрема : у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1800,00 гривень, оскільки позов підлягає частковому задоволенню.

Крім цього, є підстави для додаткового стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат згідно із договором про надання правничої допомоги №29 від 20.07.2019, які будуть здійснені позивачем після ухвалення судового рішення.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 133-137, 258-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 49,549 ЦК України, ст. 196 СК України, Постановою від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц ВП ВС, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за просрочку сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 пеню за просрочення сплати аліментів в сумі 49 694, 25 (сорок дев`ять тисяч шістсот дев`яносто чотри гривні 25 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1800 (одна тисяча вісімсот ) гривень.

Додатково стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 судові витрати згідно із договором про надання правничої допомоги №29 від 20.07.2019, які будуть ним здійснені після ухвалення судового рішення.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2019.

Суддя Л.М.Ковалевська