Справа № 441/845/18 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/811/619/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Жукровська Х.І.,

з участю представника прокуратури Панькевича Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Львівської області на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року, постановлене у складі головуючого судді Українець П.Ф., у справі за заявою заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області звернувся в суд із заявою про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді права на земельну частку (пай) площею 1, 34 ум.кад.га, що посвідчене сертифікатом серії ЛВ № 0094984 на території Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області та про передачу такої у власність територіальній громаді Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті ОСОБА_1 за оформленням спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, вона проживала одна, заповіту не уклала . Оскільки має місце бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо звернення із заявою про визнання спадщини відумерлою, прокурор звернувся до суду з означеною заявою в інтересах держави.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року у задоволенні заяви заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається із земельної ділянки площею 1, 34 га, право на яку посвідчено сертифікатом ЛВ № 145177 від 31.03.1997 року та передачу вищеозначеної земельної ділянки у власність територіальної громади с. Грімне - відмовлено.

Рішення суду оскаржила Прокуратура Львівської області в особі заступника прокурора Львівської області - А.Голомші.

В апеляційній скарзі зазначає, що прокуратура не погоджується з вказаним рішенням суду, оскільки вважає таке необґрунтованим та незаконним, а також прийнятим з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, висновки судом зроблені з порушенням вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що згідно з копією Книги реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай), виданий 31.03.1997 року сертифікат на право приватної власності на землю серії ЛВ №145177 був анульований на підставі виданого взамін 18.12.2008 року сертифіката ЛВ № 0094984. Тому висновок суду про те, що сертифікат, яким посвідчувалось право спадкодавця на земельну частку (пай) анульований, а тому таке право ОСОБА_1 не належало є помилковим.

Просить рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог та підстав заяви, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не відповідає.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглядаючи спір та відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сертифікат, яким посвідчувалось право спадкодавця на земельну частку (пай) анульований, тому відсутні достатні підстави вважати, що право на середню земельну частку (пай) належало ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини і не припинилось внаслідок її смерті.

Інших документів, які б свідчили, що на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 належало право на землю (середню земельну частку), суду не надано. А та обставина, що на ім`я ОСОБА_1 видано сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) у розмірі 1, 34 умовно-кадастрових гектарів серія ЛВ № 0094984, який 18.12.2008 року за № 4139 зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів по Грімненській сільській раді, не свідчить про належність такого права у спадкодавця на часі смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такий виданий лише в грудні 2008 року, тобто через три роки після смерті ОСОБА_1 .

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить до територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Аналіз статті 1277 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що для набуття майном статусу відумерлого, по-перше, необхідна відсутність спадкоємців, або ж їх відмова від прийняття спадщини. По-друге, звернення органу місцевого самоврядування до суду з відповідною заявою після спливу одного року з часу відкриття спадщини. І по-третє, статус відумерлого майна повинен бути встановлений відповідним судовим рішення. Лише за наявності хоча б однієї з вказаних умов, відсутності прямих спадкоємців, орган місцевого самоврядування набуває права звертатися до суду та брати участь в спорах щодо спадкування.

За положеннями ст. 334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією актового запису про смерть № 20 від 08.12.2005 року.

З копії погосподарської книги Грімненської сільської ради № 6 за 2001-2005 роки (а.с. 14, 15, 16) та пояснень представника Грімненської сільської ради вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була одинокою, до смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала сама у с. Грімне Городоцького району Львівської області.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51475694 від 03.04.2018 року у спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_1 (а.с.13).

А відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також що звернення прокурора в суд з відповідною заявою в інтересах органу місцевого самоврядування має місце після спливу одного року з часу відкриття спадщини, що узгоджується з вимогами ст. 1277 ЦК України.

Ще за життя ОСОБА_1 отримала сертифікат серії ЛВ № 145177 від 31.03.1997 року на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області площею 1, 34 умовно-кадастрових гектари, який в подальшому було анульовано.

18.12.2008 року у книзі реєстрації сертифікатів по Грімненській сільській раді за № 4139 зареєстровано новий сертифікат серії ЛВ № 0094984, на ім`я ОСОБА_1 на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області площею 1, 34 умовно-кеадастрових гектари.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про наявність у покійної ОСОБА_1 права власності на іншу середню земельну частку (пай) на території Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області, колегія суддів приходить до висновку, що сертифікат, зареєстрований 18.12.2008 року був виданий взамін сертифікату, зареєстрованого 31.03.1997 року.

Згідно вимог ст.140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є:

а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, слід дійти до висновку, що анулювання сертифікату на право приватної власності на землю не є підставою припинення права власності на неї. А відтак, висновок суду першої інстанції про те, що відсутні достатні підстави вважати, що право на середню земельну частку (пай) належало ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини, оскільки сертифікат було анульовано - є помилковими та не узгоджуються з вимогами ст. 140 ЗК України. В той же час, таке право ОСОБА_1 припинилось внаслідок її смерті і спадкується на загальних підставах. Звертаючись до суду з указаною заявою, прокурор просив визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Грімне Городоцького району Львівської області, що складається із середньої земельної частки (паю), площею 1, 34 га, право на яку посвідчено сертифікатом серії ЛВ № 0094984 та передати її у власність територіальної громади с. Грімне. Колегія суддів вважає, що за відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_1 та дотримання спливу річного терміну після відкриття спадщини, вимоги прокурора в інтересах територіальної громади про визнання спадщини відумерлою є підставними і підлягають до задоволення.

Що ж стосується вимог про передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади с. Грімне, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, згідно вимог статті 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Дана стаття розміщена в Розділі IV ЦПК України який регламентує розгляд справ в окремому провадженні. За приписами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Таким чином, спір про право в порядку окремого провадження вирішений бути не може. А відтак, вимога про передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади с. Грімне, підлягає до часткового задоволення, а саме у цій частині заяву слід задовольнити частково та передати територіальній громаді в особі Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області відумерлу спадщину відповідно до закону, як це передбачено вимогами ст. 338 ЦПК України. .

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ст. 376 ЦПК України (у редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального права, а саме, не застосовано закон, який підлягав застосуванню, висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги заявника задовольнити частково - визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на право на середню земельну частку (пай) на території Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області, площею 1, 34 га умовно-кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом серії ЛВ № 0094984, який 18 грудня 2008 року зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів по Грімненській сільській раді за № 4139 та передати відумерлу спадщину відповідно до закону територіальній громаді в особі Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області - задовольнитичастково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання спадщини відумерлою - задовольнити частково.

Визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на право на середню земельну частку (пай) на території Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області, площею 1, 34 га умовно-кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом серії ЛВ № 0094984, який 18 грудня 2008 року зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів по Грімненській сільській раді за № 4139 та передати відумерлу спадщину відповідно до закону територіальній громаді в особі Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.