Справа № 583/4771/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Яценко Артем Олегович, ОСОБА_2 про визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог.

12.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся з вказаною скаргою, в якій просить визнати незаконними дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Яценка А. О. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.11.2019 року у виконавчому провадженні №59744625 відкритому на підставі виконавчого листа №583/3459/14-ц виданого 05.08. 2019 року про зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 та скасувати вказану постанову.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебувало виконавче провадження №59744625 відкрите на підставі виконавчого листа №583/3459/14-ц виданого 05.08. 2019 року про зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 .

08 АДРЕСА_2 . 2019 року він отримав рекомендований лист №462, яким надіслано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по вказаному виконавчому провадженню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». В пункті два даної постанови вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено для виконання в строк до 04.11.2019 року. Вважає дану постанову незаконною в зв`язку з тим, що він отримав її 08.11.2019 року, а строк повторного подання виконавчого документа на виконання встановлено до 04.11.2019 року, тобто, на його думку, державним виконавцем завідомо порушено його право. Крім того, він вважає, що державний виконавець неправомірно послався на п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», так як він не перешкоджав державному виконавцю проводити виконавчі дії. Більш того він здійснював відеозапис виконавчої дії вручення ключів від квартири АДРЕСА_1 , де чітко видно,що державний виконавець намагався вручити стягувачу невідомо які ключі, навіть не піднявшись до дверей квартири. Вважає, що державний виконавець зробив видимість вручення ключів, а насправді вказана виконавча дія не проводилась.

Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.11.2019 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду на 20.11.2019 року.

Сторони в судове засідання не з`явились про розгляд скарги повідомлені в установленому законом порядку .

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується, неявка вказаних осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, враховуючи визначені строки розгляду даної скарги, суд вважає можливим розгляд скарги проводити у відсутність сторін, так як їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні ретельно досліджено та перевірено судом виконавче провадження №59744625 та встановлено, що за заявою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 від 06.08.2019 року про примусове виконання виконавчого листа постановою державного виконавця Яценка А. О. від 08.08.2019 року відкрито виконавче провадження №59744625 з примусового виконання виконавчого листа №583/3459/14-ц, виданого 05.08.2019 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області прозобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 (а. с. 13).

16.10. 2019 року старшим державним виконавцем Гончар Н. Б. направлено сторонам виконавчого провадження повідомлення про проведення виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа №583/3459/14-ц від 05.08. 2019 року про зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 (а. с.14).

22.10. 2019 року під час проведення виконавчої дії стягувач ОСОБА_1 відмовився отримувати ключі від вказаної квартири, в присутності двох понятих, про що державним виконавцем Яценко А. О. складено акт державного виконавця (а. с. 15).

04.11.2019 року у виконавчому провадженні №59744625 відкритому на підставі виконавчого листа №583/3459/14-ц виданого 05.08. 2019 року про зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій в другому пункті зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 04.11.2019 року (а. с.2).

Проаналізувавши досліджені судом матеріали, суд приходить до висновку, що в даному випадку проглядається формальний підхід державного виконавця до виконання вказаного виконавчого листа, так як при передачі ключів від спірної квартири стягувачу, державним виконавцем не перевірено чи дійсно, ключі, які він хотів віддати стягувачу були від квартири АДРЕСА_1 , тому суд приходить до висновку, що державним виконавцем передчасно винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до ст.447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною права на суд, та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції»).

Також в рішенні у справі «Шмалько проти України» ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається в тому числі на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно дост.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень,

вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Суд вважає, що в даному випадку дійсно маються підстави для скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, так як в даному випадку судом не встановлено, що стягувач перешкоджав проведенню виконавчої дії по врученню йому ключів від спірної квартири, державним виконавцем вказана обставина не підтверджена належними, допустимими в установленому законом порядку доказами, а як видно з матеріалів справи стягувач лише вказував державному виконавцю на необхідність перевірити, чи дійсно вказані ключі були від квартири АДРЕСА_1 , а тому дані доводи стягувача в скарзі заслуговують на увагу, так як постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

Що стосується доводів скарги про неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з допущенням помилок у вказаній постанові, суд зазначає наступне.

Так відповідно до ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Зі змісту вказаної постанови державного виконавця вбачається, що в графі строк пред`явлення виконавчого документу до виконання допущена очевидна технічна описка, яка може бути виправлена.

Отже, допущені державним виконавцем помилки в постанові про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.11.2019 року не можуть бути підставою для визнання його дій неправомірними, оскільки такі помилки можуть бути усунуті самим державним виконавцем чи керівником виконавчої служби, про що визначено абз.3 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги з вищевикладених підстав, скасувавши постанову державного виконавця, чим на думку суду в такий спосіб буде достатньою мірою захищено порушене право.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.11. 2019 року, винесену державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Яценком Артемом Олеговичем у виконавчому провадженні №59744625 відкритому на підставі виконавчого листа №583/3459/14-ц виданого 05.08. 2019 року про зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині скаргу залишити без задоволення за необґрунтованістю.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко