Справа № 645/7030/19
Провадження № 2/645/2306/19
У Х В А Л А

іменем України

11 листопада 2019 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова Шарко О.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс центр» про встановлення факту перебування в трудових відносинах,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить суд встановити факт перебування його в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс центр» на посаді менеджера у період з 01 березня 2019 року по 1 квітня 2019 року, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс центр» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про прийняття його на роботу на посаду менеджера та запис про звільнення із займаної посади, зобов`язати відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс центр» виплатити позивачу заробітну плату за період троботи з 01.03.2019 року по 01.04.2019 року у розмірі 10000 гривень, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс центр» на користь позивача моральну шкоду, яку просить відшкодовувати наступним способом зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс центр» придбати на ім`я ОСОБА_1 земельну ділянку не менше 10 соток, яка буде розташована в районі його реєстрації Московський район міста Харкова та побудувати на цій земельній ділянці житловий будинок та зобов`язати в подальшому сплачувати комунальні та всі інші послуги.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного., що стягуються.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За вимогу про стягнення заробітної плати позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, однак підстави для звільнення від сплати судового збору за решта позовних вимог в Законі України «Про судовий збір» відсутні, а отже за вказані вимоги судовий збір підлягає сплаті.

Оскільки згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.11.2018 року по справа № 761/11472/15-ц, провадження № 61-23674св18, моральна шкода є вимогою майнового характеру, а отже ставка судового збору, на підставі пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

За вимогу про встановлення факт трудових відносин між позивачем та відповідачем, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» необхідно сплатити 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 384, 20 грн.

Що стосується вимог про внесення до трудової книжки запису про прийняття на роботу та запис про звільнення з займаної посади, то вони носять немайновий характер, а ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі. На підставі ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2019 року становить 1 921 гривню.

Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768,40 грн.

Отже позивач звертається до суду з вимогою немайнового характеру, вимогою про встановлення факту трудових відносин між позивачем та відповідачем, а також вимогою майнового характеру (моральна шкода).

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також в порушення п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Крім того, згідно ч.ч.2, 4, 5 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічні положення визначені Національним стандартом України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003., що затверджений Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

Так, пункт 5.27 даного стандарту зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Всупереч вказаної норми позивачем надано до суду копії документів без належного їх засвідчення.

Також позивач не чітко заначив зміст позовних вимог, зокрема вимога про відшкодування моральної шкоди, шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії .

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України зазначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс центр» про встановлення факту перебування в трудових відносинах - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не виконання ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Головуючий суддя: