Справа № 466/2081/19 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/2539/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2019 року в складі судді Донченка Ю.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації м. Львова про позбавлення батьківських прав,-

встановила:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації м. Львова, про позбавлення батьківських прав.

04.06.2019 року відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду та винесення рішення Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 466/4334/19, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2019 року клопотання - задоволено.

Зупинено провадження по справі № 466/2081/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації м. Львова, про позбавлення батьківських прав до прийняття рішення Шевченківським районним судом м. Львова по справі № 466/4334/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-ої особи служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та набрання законної сили рішенням у справі № 466/4334/19

Ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , вважає незаконною та необґрунтованою, а також, що при постановленні такої суд не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

В апеляційній скарзі зазначає, що зупиняючи провадження у даній справі до розгляду цивільної справи № 466/4334/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, суд першої інстанції не врахував того факту, що провадження у цій справі відкрито лише 10.06.2019 року, тобто набагато пізніше відкриття провадження у даній справі та отримання висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність позбавлення позивача батьківських прав від 29.05.2019 року.

Крім цього, подання ОСОБА_2 позову про усунення перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною після отримання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав, є зловживанням процесуальними правами та затягуванням розгляду щодо прийняття законного рішення у даній справі.

На переконання апелянта, зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду у даній справі.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2019 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів виходить із такого.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Наведене дає підстави для висновку про те, що необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Разом з цим, відповідна підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям, яке повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній справі.

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду у цивільній справі №466/4334/19 (до вирішення якої зупинено провадження у даній справі) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-ої особи служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиноює виключно питання, які зводяться до зобов`язання відповідача не перешкоджати брати участь позивачу у вихованні та вільному спілкуванні із дитиною, встановлення днів та годин зустрічей з сином відповідно до рішення органу опіки та піклування.

Разом з цим, колегія суддів приходить переконання про те, що зупиняючи провадження по даній справі, суд першої інстанції чітко не визначив та не вказав, з`ясування яких саме обставин у ході розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-ої особи служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, унеможливлює розгляд даної справи.

Таким чином, між справами, що розглядаються, не існує тісного матеріально-правового зв`язку, тому доводи сторони відповідача не свідчать про обов`язок суду зупинити провадження у справі.

При цьому, подаючи клопотання про зупинення провадження у справі та покликаючись на наявність відповідного позову в провадженні суду, заявник ОСОБА_2 не подав копії ухвали про відкриття провадження у такій справі.

Враховуючи наведене, районний суд помилково встановив наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки, як предмети так і підстави позовів у справах між сторонами є різними.

Крім того, оцінюючи клопотання сторони відповідача про зупинення провадження у справі, колегія суддів, також враховує вимоги процесуального закону, які стосуються того, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку та принцип ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що передшкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставин, колегія суддів приходить переконання про підставність апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк