Справа № 372/702/18
Провадження № 2-96/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарях Євдокімова В.С., Бут Є.А.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 30.01.2012 року померла ОСОБА_5, яка до моменту своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Т. Чиженко, 18 та дві земельні ділянки, а саме земельна ділянка площею 0,0724 га, кадастровий номер :05:048:0023, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,0707 га, кадастровий номер :04:016:0176, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. На момент смерті ОСОБА_5, 30 січня 2012 року, разом з нею проживали її сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як спадкоємці, які постійно проживали разом із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини є такими, що прийняли спадщину проте юридично не оформили своїх спадкових прав.

09.01.2016 року помер ОСОБА_6. Спадщину після його смерті шляхом подачі відповідної заяви до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори, як спадкоємець першої черги, прийняла ОСОБА_3. 27.06.2017 року помер ОСОБА_7. Спадщину після його смерті шляхом подачі відповідної заяви до Обухівської районної державної нотаріальної контори, як спадкоємець першої черги, прийняв ОСОБА_4. З огляду на те, що ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, позивач як його спадкоємиця звернулась до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва на право на спадщину на Ѕ частину спадкового майна, яке належало на праві власності померлій ОСОБА_5 спадщину після якої, згідно вимог статті 1268 Цивільного кодексу України, прийняв батько позивача. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки померлий ОСОБА_6 пропустив 6-місячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, тому позивачу рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 02.04.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2018 року справу передано судді Зінченко О.М..

Ухвалою суду від 19.07.2018 року прийнято справу до провадження та призначено у справі судове засідання.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовну заяву підтримали з підстав наведених у ній та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав що позивачем не підтверджено належними доказами факт, що ОСОБА_6 проживав постійно разом зі своєю матірю ОСОБА_5, на момент відкриття спадщини 30 січня 2012 року.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він був найближчим сусідом ОСОБА_5, ОСОБА_9 проживав постійно з матірю, ОСОБА_5 до дня її смерті.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10, пояснив суду, що позивач його племінниця, та йому відомо, що до дня смерті ОСОБА_5 з нею проживали сини ОСОБА_9 та ОСОБА_7, до дня смерті за матірю доглядав ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що ОСОБА_5 доводилась йому тіткою, та йому відомо, що ОСОБА_6 проживав окремо від матері, приходив до неї лише в гості, так як в нього був власний будинок по вул. Кошового, бачити часто ОСОБА_6 йому не доводилось, також йому відомо, що тітка ОСОБА_5 до смерті розділила все своє майно.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що покійна ОСОБА_5 була рідною тіткою його дружини, син ОСОБА_6 з матірю не проживав, так як проживав в іншому будинку, був далекобійником. Також зазначив, що зі слів дружини, йому відомо, що до дня смерті ОСОБА_5 з нею проживав син ОСОБА_13.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зазначили, що ОСОБА_6 постійно проживав з матірю, та доглядав за нею до дня її смерті, після смерті матері перейшов жити у свій будинок по вул.. Кошового.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що був роботодавцем ОСОБА_6, він в нього працював далекобійником з 2009 року по 2012 рік. Додому ОСОБА_17 їздив не часто, поїздки були тривалими, найчастіше до м. Одеса. Також зазначив, що з покійною матірю ОСОБА_5 постійно проживав син ОСОБА_7, а ОСОБА_17 проживав окремо в іншому будинку.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Судом встановлено, що 30 січня 2012 року померла ОСОБА_5, про що зроблено відповідний актовий запис № 8 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ОК № 237866.

ОСОБА_5 до моменту своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Т. Чиженко, 18 та дві земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,0724 га, кадастровий номер :05:048:0023, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,0707 га, кадастровий номер :04:016:0176, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії СМ № 407713 виданого Обухівським РВГУ МВС України в Київській області, 23.10.2001 року, ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_6 з його матірю ОСОБА_5, до дня смерті останньої, тобто до 30 січня 2012 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Чиженко,18.

Покази свідків ОСОБА_18, ОСОБА_12, ОСОБА_16 суд оцінює критично, оскільки вони суперечать встановленим в судовому засіданні фактам та наданим сторонами доказам.

Крім цього, факт постійного проживання ОСОБА_6 із спадкодавцем - ОСОБА_5 підтверджується сервісною книжкою на котел водогрійний газовий WЕSTEN від 21 жовтня 2008 року, згідно якого вбачається, що котел придбано та введено в експлуатацію за адресою: смт. Козин, вулиця Т. Чиженко, 18, Обухівського району, Київської області, ОСОБА_6, копіями платіжних квитанцій, які підтверджують факт встановлення ОСОБА_6 паркану за адресою: смт. Козин, вулиця Т. Чиженко, 18, Обухівського району. Київської області, копіями медичних довідок.

Згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно частини 1 статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Таким чином, ОСОБА_6 постійно проживаючи зі спадкодавцем - ОСОБА_5 на час відкриття спадщини фактично прийняв спадщину, проте юридично не оформив своїх спадкових прав.

9 січня 2016 року помер ОСОБА_6, про що складено відповідний актовий запис за № 2 та видано свідоцтво про смерть серії І-ОК № 361066.

Спадщину після його смерті шляхом подачі відповідної заяви до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори, як спадкоємець першої черги прийняла ОСОБА_3.

27 червня 2017 року помер ОСОБА_7, про складено відповідний актовий запис за № 36 та видано свідоцтво про смерть серії І-ОК № 404453.

Спадщину після його смерті шляхом подачі відповідної заяви до Обухівської районної державної нотаріальної контори, як спадкоємець першої черги, прийняв ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_6, проте, листом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори № 8/01-16 від 10 січня 2018 року їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_6 пропустив 6-місячний строк для прийняття спадщини після померлої 30.01.2012 року ОСОБА_5, яка була зареєстрована за адресою: вулиця ОСОБА_19, будинок,№18, селище Козин, Обухівського району, Київської області, і він не проживав зі спадкодавицею.

Як вбачається з копії спадкової справи № 100/2016 до майна померлого 09.01.2016 року ОСОБА_6, єдиним спадкоємцем за законом є його дочка ОСОБА_3.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Стаття 1223 ЦК України вказує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач, довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 3455 грн. 18 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 141, 259, 264-265, 268, 273,351 ЦПК України, ст. 1216,1218,1223,1261 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла 30 січня 2012 року, за адресою: будинок № 18, по вул. Т.Чиженко в смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований: будинок № 18, по вул. Т.Чиженко в смт. Козин Обухівського району Київської області та належить померлій 30 січня 2012 року ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування право власності на Ѕ частину земельних ділянок площею 0,0724 га з кадастровим номером :05:048:0023 та площею 0,0707 га з кадастровим номером :04:016:0176, які належали померлій 30 січня 2012 року ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 3455 грн. 18 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко