Постанова

Іменем України

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 307/2853/16-ц

провадження № 61-26556св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, яка підписана представником ОСОБА_8, на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 09 серпня 2017 року у складі судді: Готра Т. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ПАТ «Банк Форум» звернулося із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2017 року у складі судді: Чопик В. В. позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0235/08/26-CL від 30 квітня 2008 року у розмірі 793 822,91 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки: квартири АДРЕСА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах, за ціною визначеною на підставі оцінки майна, що буде проведена незалежним суб'єктом оціночної діяльності, якого буде призначено в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». За рахунок вартості майна, на яке звернуто стягнення, а саме квартири АДРЕСА_1, задоволено вимоги ПАТ «БАНК ФОРУМ» за кредитним договором №0235/08/26-CL від 30 квітня 2008 року кредитні кошти у розмірі 19 048,59 доларів США, пеню у розмірі 294 043,02 грн, штраф у розмірі 5 000 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Зазначено, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції 05 липня 2017 року ОСОБА_8, в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на рішення Тячівського районного суду від 24 січня 2017 року.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17 липня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору та подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 09 серпня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8, що діє в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на рішення Тячівського районного суду від 24 січня 2017 року відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що копії оскарженого рішення отримано ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 28 січня 2017 року, проте апеляційну скаргу подало 03 липня 2017 року, і строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущено без поважних причин.

Аргументи учасників справи

У серпні 2017 року ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 через представника ОСОБА_8 подали касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 09 серпня 2017 року, в якій просять скасувати оскаржену ухвалу та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_7 у період розгляду справи знаходився за межами України, тому не міг отримати 27 січня 2017 року рішення суду першої інстанції. Справу було розглянуто без участі відповідачів шляхом проведення одного засідання. Підписи у повідомленням про вручення поштового відправлення не належать відповідачам, а належать невідомій особі. Копію оскарженого рішення суду першої інстанції відповідачі отримали лише 22 червня 2017 року, а 03 липня 2017 року було подано апеляційну скаргу. Суд першої інстанції неправильно застосував частину четверту статті 559 ЦК України.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскарженої ухвали) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. ОСОБА_7 заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

ОСОБА_5, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Апеляційний суд встановив, що на виконання ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 17 липня 2017 року ОСОБА_8, в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 подала клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, в якому вказала, що про прийняття судом рішення по цій справі ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 стало відомо виключно 22 червня 2017 року, коли ОСОБА_8 ознайомилась з матеріалами справи та отримала копію рішення. ОСОБА_7 в період з 11 листопада 2016 року по 01 лютого 2017 року знаходився за межами України, а тому не міг отримати 27 січня 2017 копію судового рішення (а. с. 130, зворот). Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень підписані однією особою.

Апеляційний суд встановив, що згідно наявних у справі чотирьох рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень копії рішення суду першої інстанції отримано ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 28 січня 2017 року (а. с. 59-62), а апеляційна скарга подана 05 липня 2017 року.

Встановивши, що вказані в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку є неповажними, апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Оскільки оскаржена ухвала залишена без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, яка підписана представником ОСОБА_8, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель