Ухвала

15 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 376/211/18

провадження № 61-2306ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Мілетич Ольга Олегівна, на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 3 000 грн на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 2 000 грн до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 25 вересня 2015 року.

Також позивач зазначав, що на час ухвалення вказаного рішення, він був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та мав достатній заробіток від ведення підприємницької діяльності. З 2016 року його стан здоров'я погіршився, у зв'язку із чим 30 травня 2017 року він припинив підприємницьку діяльність. З 14 червня 2017 року стоїть на обліку в Дніпровській філії Київського міського центру зайнятості як безробітний та отримує щомісячну соціальну допомогу у розмірі 1 280 грн. Вказував, що інших доходів немає, також немає у власності ніякого нерухомого чи рухомого майна, з яких можна отримати дохід. Посилався також на те, що на його утриманні знаходиться інша дитина - дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її мати ОСОБА_6

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не може сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, позивач просив суд зменшити розмір стягуваних щомісячно аліментів на утримання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 3 000 грн до 1 000 грн, яка підлягає індексації відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 11 червня

2018 року (у складі судді Ярошенко С. М.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року (у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Стижеуса А. М., Шкоріної О. І.) рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на те, що ОСОБА_1 здавав квартиру АДРЕСА_1 в оренду.

24 січня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Мілетич О. О.,

на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня

2018 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Предметом позову у цій даній справі є зменшення розміру аліментів, тобто ціна позову становить 6 000 грн (1 000 грн х 6), яка станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Апеляційним судом вказану справу не визнано малозначною, однак малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Крім того, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Мілетич Ольга Олегівна, на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду

від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська