Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 241/1409/18

провадження № 61-3379св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «ОТП Банк» на постанову Донецького апеляційного суду від 26 липня 2019 року у складі колегії суддів: Принцевської В. П., Лісового О. О., Баркова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») про визнання неналежним виконання зобов`язань з охорони майна, яке є предметом спору.

Позов мотивований тим, що 04 березня 2008 року ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ПАТ «ОТП Банк» (іпотекодержатель) уклали договір іпотеки № РМ-SМЕ107/078/2008, за яким належна ОСОБА_1 на праві власності база відпочинку «Волна», загальною площею 2454,8 кв. м, розташована по АДРЕСА_1 , стала предметом іпотеки в забезпечення укладеного між банком та ОСОБА_2 валютного кредитного договору №СМ-SМЕ/107/078/2008 від 04 березня 2008 року у сумі 600 000,00 доларів США.

Згідно з пунктом 4.4. договору іпотеки ціна бази відпочинку «Волна» була встановлена сторонами на підставі проведеної незалежної експертизи у розмірі 1 000 611,49 доларів США, як забезпечення кредиту, виданого у валюті.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року задоволено заяву ПАТ «ОТП Банк» про забезпечення позову та зобов`язано ОСОБА_1 передати базу відпочинку «Волна» та ключі від усіх приміщень на зберігання банку.

06 травня 2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до відділу виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області із зазначеною ухвалою, у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження № 12667752.

Позивач вказував, що 11 травня 2009 року за актом прийому-передачі він добровільно передав ПАТ «ОТП Банк» базу відпочинку «Волна» без будь-яких зауважень і претензій по її стану, тобто в стані аналогічному на момент раніше проведеної експертної оцінки, а 30 грудня 2014 року за письмовою заявою ПАТ «ОТП Банк» виконавче провадження було закрито, при цьому база відпочинку «Волна» так і залишилася у ПАТ «ОТП Банк» на відповідальному зберіганні.

13 травня 2016 року Державний реєстратор ПН Незнайка Є. В . своїм рішенням про державну реєстрацію права власності № 29593738 від 13 травня 2016 року зареєстрував за ПАТ «ОТП Банк» право власності на базу відпочинку «Волна», на підставі виникнення права власності згідно договору іпотеки № СМ-SМЕ/107/078/2008 від 04 березня 2008 року.

Рішенням правління банку № 5 від 08 квітня 2016 року підтверджується, що на баланс банку база відпочинку «Волна» прийнята за ціною 391 098 грн згідно висновку про вартість майна від 22 березня 2016 року, що по курсу (25,31 грн/дол. США) на день оформлення права власності 13 травня 2016 року) становить 15 452,31 доларів США.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року, визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Є. В. від 13 травня 2016 року № 29593738.

23 липня 2018 року рішенням державного реєстратора № 42174238 право власності ПАТ «ОТП Банк» на базу відпочинку «Волна» було скасовано і відновлено право власності за ОСОБА_1

Посилаючись на те, що діяльністю чи бездіяльністю відповідача щодо неналежного утримання та зберігання бази відпочинку «Волна» йому було завдано збитків на суму у розмірі різниці між вартістю бази відпочинку «Волна», зафіксованою у договорі іпотеки (1 000 611,49 доларів США) та вартістю, вказаною у висновку від 22 березня 2016 року (15 452,31 доларів США), що дорівнює 985 159,18 доларів США, позивач просить визнати неналежними дії ПАТ «ОТП Банк» щодо забезпечення збереження переданої йому на відповідальне зберігання майна та стягнути з ПАТ «ОТП Банк» суму заподіяної йому шкоди в розмірі 985 159,18 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 03 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що між сторонами укладений договір іпотеки, а не договір зберігання, а тому банк не може нести зобов`язання перед позивачем по зберіганню іпотечного майна. Крім того позивачем не доведено, що саме відповідач винен у руйнуванні предмета іпотеки, і що саме він своїми діями завдав матеріальної шкоди позивачу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 03 грудня 2018 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнової шкоди 6 823 075 грн 25 коп. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, виходив з того, що ПАТ «ОТП Банк» на виконання ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року, з метою запобігання знищення бази, її погіршення, а також для збереження її цілісності, отримав від ОСОБА_1 11 травня 2009 року у зберігання базу відпочинку «Волна» вартістю 7 178 003 грн 75 коп., проте своєю бездіяльністю не зберіг цілісність цієї бази, у зв`язку з чим станом на час розгляду справи її вартість складає 354 928 грн 50 коп. У зв`язку із цим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем спричинено матеріальну шкоду майну позивача в розмірі 6 823 075 грн 25 коп., яка підлягає відшкодуванню на підставі вимог статті 1166 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2019 року АТ «ОТП Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції у порушення положень процесуального законодавства безпідставно поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження. Судом не враховано, що передача нерухомого майна банку згідно з актом прийому-передачі не породжує жодних прав та обов`язків, характерних для угоди, як виду зобов`язання, а договір зберігання між сторонами не укладався. Також суд не встановив наявність складу цивільного правопорушення на підставі наданих сторонами доказів, а тому неправильно застосував статтю 1166 ЦК України (у випадку її застосування).

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів

У вересні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу, у якому останній просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки він добровільно передав базу відпочинку «Волна» на виконання вимог виконавчої служби, що підтверджується актом прийому-передачі, а відповідно до статті 937 ЦК України, за відсутності оформлення домовленості сторін у єдиному документі, вимога щодо письмової форми договору вважається дотриманою у разі наявності підписаного зберігачем документа, що підтверджує прийняття речі на зберігання.

У серпні 2019 року від АТ «ОТП Банк» до суду касаційної інстанції надійшли доповнення до касаційної скарги, а у вересні 2019 року - відповідь на відзив ОСОБА_1 , у якій банк зазначав, що прийняття предмету іпотеки за актом прийому-передачі від 11 травня 2009 року відбулося виключно у рамках іпотечних правовідносин і поки між сторонами існують такі правовідносини, між ними не може бути окремих договірних відносин, ніж тих, що врегульовані Законом України «Про іпотеку».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 241/1409/18 з суду першої інстанції. Зупинено виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до закінчення касаційного розгляду.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року вказану справу № 241/1409/18 призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 04 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_2 600 000,00 доларів США на придбання нерухомого майна, які остання зобов`язувалася повернути на умовах та у строки, визначені договором до 04 березня 2023 року.

ОСОБА_1 за отримані кредитні кошти придбав базу відпочинку «Волна».

На забезпечення належного виконання своїх зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором 04 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

Крім того, 04 березня 2008 року ОСОБА_1 передав в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» базу відпочинку «Волна», вартістю 5 053 088,00 грн, що еквівалентно на час укладання договору 1 000 611,49 доларів США.

Відповідно до пункту 5.2 статті 5 договору іпотеки від 04 березня 2008 року № РМ-SME 107/078/2008 протягом всього терміну дії договору іпотекодавець зобов`язаний своєчасно здійснювати всі дії (у тому числі всі ремонтні, відновлювальні та профілактичні роботи) для забезпечення справного технічного та експлуатаційного стану предмета іпотеки, який повинен бути не гіршим від того, що існує на дату укладення договору, за винятком звичайного природного зносу; утримуватись від, і не допускати вчинення будь-якою третьою особою, будь-яких дій, які можуть призвести до погіршення технічного чи експлуатаційного стану предмета іпотеки, його пошкодження, руйнування, або втрати, чи зниження його вартості на ринку нерухомості, а також своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за цим договором.

Згідно з пунктом 5.4 статті 5 договору іпотеки у разі знищення, втрати чи пошкодження предмета іпотеки або його частини із будь-яких причин, при якому вартість предмета іпотеки на ринку нерухомості зменшується порівняно з тою, яка існує на дату укладення цього договору, іпотекодавець зобов`язаний, за вибором іпотекодержателя: а) за свій кошт і в строки, погоджені із іпотекодержателем, відновити предмет іпотеки до такого технічного і експлуатаційного стану, який існує на дату укладення цього договору; б) замінити предмет іпотеки іншим предметом іпотеки тієї ж або вищої вартості; в) повністю сплатити всі несплачені боргові зобов`язання негайно або в строк, визначений іпотекодержателем, в тому числі шляхом реалізації предмету іпотеки; г) здійснити встановлену іпотекодержателем комбінацію дій, зазначених у пп. (а) - (в) вище.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року задоволено заяву ЗАТ «ОТП Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та зобов`язано ОСОБА_1 передати базу відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а, яка складається: з - літера «А-1» - склад, КПП - літ. «Б-1», площинка - літ. «6-1», вбиральня - літ. «В-1», літній будинок - літ. «3-2», площинка - літ. «з-І», площинка - літ. «з1-1», літній будинок - літ. «Ж-2», площинка - літ. «ж-1», площинка - літ. «ж1-1», літній будинок - літ. «Д-2», площинка - літ. «д-1», площинка - літ. «дІ-1», літній будинок - літ. «Г-2», площинка - літ. «г-1», площинка - літ. «г1-1», літній будинок - літ. «С-2», площинка - літ. «с-1», площинка - літ. «с1-1», літній будинок - літ. «Р-2», площинка - літ. «р-1», площинка - літ. «р 1 -1», літній будинок - літ. «П-2», площинка - літ. «п-1», площинка - літ. «п1-1», літній будинок - літ. «0-2», площинка - літ. «о-І», площинка - літ. «о1-1», літній будинок - літ. «Н-2», площинка - літ. «н-1», площинка - літ. «нІ-1», літній будинок - літ. «Ю-1», літній будинок - літ. «Є-1», літній будинок - літ. «БІ-1», літній будинок - літ. «Ш-1», літній будинок - літ. «Ч-1», літній будинок - літ. «Х-1», літній будинок - літ. «У-1», літній будинок - літ. «3-1», літній будинок - літ «Ж-1», літній будинок - літ. «Е-1», літній будинок - літ. «Д-1», літній будинок - літ. «Г-1», літній будинок - літ. «В-1», літній будинок - літ. «Б-1», літній будинок - літ. «А-1», літній будинок - літ. «И-1», літній будинок - літ. «Я-1», кухня - літ. «Щ-1», кухня - літ. «Ф-1». Загальна площа предмета іпотеки становить 2 454, 8 кв. м на зберігання представнику ЗАТ «ОТП Банк» у тому числі, але не виключно ключі від приміщення тощо.

На виконання вказаної ухвали, 11 травня 2009 року між сторонами було складено акт прийому - передачі бази відпочинку «Волна», яка за цим актом була передана банку, і сторони підтвердили що зауважень та претензій щодо передачі майна не мають.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 25 травня 2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - базу відпочинку «Волна», у зв`язку із невиконанням зобов`язання за кредитним договором.

Рішенням правління банку № 95 від 08 квітня 2016 року ПАТ «ОТП Банк», правонаступник ЗАТ «ОТП Банк», набув право власності на предмет іпотеки - базу відпочинку «Волна», ціна якої відповідно до висновку про вартість майна від 22 березня 2016 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , становить 391 098,00 грн.

Рішенням приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Незнайко Є. В. від 13 травня 2016 року №29593738 право власності на базу відпочинку «Волна» зареєстровано за ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору іпотеки PM-SME 107/078/2008 номер 1477 від 04 березня 2008 року та договору про відступлення права вимоги № 771 від 01 квітня 2016 року.

Реєстрація права власності на базу відпочинку «Волна» за ПАТ «ОТП Банк» також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 59057696 від 13 травня 2016 року.

Однак, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року, вказане рішення приватного нотаріусу визнано протиправним та скасовано.

Судами установлено, що згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №131710549 від 23 липня 2018 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 131838351 від 23 липня 2018 року, право власності на базу відпочинку «Волна», зареєстроване за ПАТ «ОТП Банк», було скасовано, а її власником значиться ОСОБА_1 .

Згідно звисновком експерта № 2433 від 24 жовтня 2018 рокуринкова вартість бази відпочинку «Волна», технічним станом на момент складення акту прийому-передачі 01 червня 2009 року, може складати 681 427,93 грн., а її ринкова вартість на час проведення експертизи може складати 404 881,14 грн.

У зв`язку із цим 06 листопада 2018 року ПАТ «ОТП Банк» цінним листом направлено ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень договору іпотеки № СМ-SМЕ/107/078/2008 від 04 березня 2008 року шляхом відновлення предмету іпотеки до такого технічного і експлуатаційного стану, який існував на дату укладення договору іпотеки.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6 від 18 липня 2019 року по даній цивільній справі вбачається, що вартість бази відпочинку «Волна» станом на час виконання ОСОБА_1 ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року і передання цієї бази відпочинку ПАТ «ОТП Банк» (01 червня 2009 року) складала - 7 178 003 грн 75 коп.

Також судами установлено, що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2016 року та постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» про відшкодування шкоди, завданої банком внаслідок неналежного утримання і зберігання предмета іпотеки на суму 342 074,52 доларів США, відмовлено.

У даному рішенні судом зазначено, що оскільки між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» укладався договір іпотеки, а не договір зберігання, то до нього мають застосовуватися положення щодо договору іпотеки, за якими саме ОСОБА_1 , як іпотекодавець, зобов`язаний своєчасно здійснювати всі дії (у тому числі всі ремонтні, відновлювальні та профілактичні роботи) для забезпечення справного технічного та експлуатаційного стану предмета іпотеки, який повинен бути не гіршим від того, що існує на дату укладання договору, за винятком звичайного природного зносу тощо.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про іпотеку», якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов`язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та від незаконних посягань та вимог інших осіб.

За вимогами пункту 5.4 договору іпотеки від 04 березня 2008 року № РМ-SME 107/078/2008, у разі знищення, втрати чи пошкодження предмета іпотеки або його частини із будь-яких причин, при якому вартість предмета іпотеки на ринку нерухомості зменшується порівняно з тою, яка існує на дату укладення цього договору, іпотекодавець зобов`язаний, зокрема, за свій кошт і в строки, погоджені із іпотекодержателем, відновити предмет іпотеки до такого технічного і експлуатаційного стану, який існує на дату укладення цього договору.

Таким чином, позивач протягом всього терміну дії договору іпотеки відповідає за утримання бази відпочинку у належному стані, і відповідальність за порушення зобов`язань щодо збереження переданого в іпотеку нерухомого майна покладається виключно на позивача.

При цьому, передача нерухомого майна банку згідно з актом прийому-передачі не породжує жодних прав та обов`язків, характерних для угоди, як виду зобов`язання, а договір зберігання між сторонами не укладався.

Акт прийому-передачі не припинив між сторонами зобов`язальних правовідносин за кредитним та іпотечним договорами, нерухоме майно належало ОСОБА_1 на праві власності до моменту реєстрації права власності за ПАТ «ОТП Банк», тобто до 13 травня 2016 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що вимоги позивача регулюються статтею 1166 глави 82 Цивільного кодексу України «Відшкодування шкоди», оскільки ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить відшкодувати спричинену йому матеріальну шкоду, завдану бездіяльністю відповідача, якому передано на зберігання спірну базу відпочинку «Волна» ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року про забезпечення позову.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Для відшкодування шкоди на підставі зазначеної статті позивач повинен довести такі факти, як, неправомірність поведінки відповідача чи наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна.

При цьому, статтею 1166 ЦК України передбачена можливість відшкодування шкоди в позадоговірних (деліктних) правовідносинах.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 на вимоги вказаної статті не посилався, а просив задовольнити позов на підставі статей 936-938, 942, 943, 950, 953, 976 ЦК України (Глава 66 ЦК України «Зберігання»), мотивуючи його тим, що йому було завдано збитків внаслідок діяльності чи бездіяльності відповідача щодо неналежного утримання, охорони та зберігання бази відпочинку «Волна», переданої останньому ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року про забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які випливають з кредитного договору від 04 березня 2008 року № CM-SME107/078/2008, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , та договору іпотеки від 04 березня 2008 року № PM-SME 107/078/2008, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Таким чином, питання відшкодування заставодавцю завданих збитків внаслідок псування, пошкодження або знищення заставленого майна з винизаставодержателя, який володіє предметом застави, не регулюються нормами Глави 66 ЦК України «Зберігання», на які посилався позивач, оскільки передбачені нормами § 6 Глави 49 ЦК України «Забезпечення виконання зобов`язання».

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання неналежним виконання зобов`язань з охорони майна, оскільки між сторонами було укладено договір іпотеки, а не договір зберігання.

Висновки суду апеляційної інстанції стосовно того, що своєю бездіяльністю ПАТ «ОТП Банк» не зберіг цілісність бази відпочинку «Волна» і на теперішній час вартість цієї бази відпочинку складає 354 928 грн 50 коп., тобто відповідачем спричинено матеріальну шкоду майну позивача в розмірі 6 823 075 грн 25 коп., яка підлягає відшкодуванню на підставі вимог статті 1166 Цивільного кодексу України, є помилковими.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання неналежним виконання зобов`язань з охорони майна, яке є предметом спору.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове постанову суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу ПАТ «ОТП Банк», скасовано постанову апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, то відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини першої статті 416 ЦПК України понесені ПАТ «ОТП Банк» судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції у розмірі 18 324,80 грн покладаються на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного суду від 26 липня 2019 року скасувати, а заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 03 грудня 2018 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ОТП Банк» 18324,80 грн судового збору, сплаченого у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук