15.11.2019 227/2552/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року. м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Добропіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який після уточнення позовних вимог остаточно просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» ( далі ПАТ «Європейський страховий союз») на його користь страхове стягнення в сумі 63 392,18 грн. спричиненої матеріальної шкоди, 1000 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та виїзд експерта; стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 розмір франшизи в сумі 2000 грн, завдану моральну шкоду 5000 грн; стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову посилається на те, що 16 лютого 2017 року о 11 год. 40 хв. гр. ОСОБА_5 , в м. Білозерське, вул. Фестивальній, керував автобусом Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на стоячий автомобіль HYUNDAI АССENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП автомобіль HYUNDAI ACCENT, реєстраційний НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, отримав механічні ушкодження, тим самим, в результаті протиправних дій гр.. ОСОБА_5 була спричинена матеріальна шкода на суму 65 392, 18 грн. Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року. ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно трудового договору ОСОБА_5 є найманим працівником у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , а саме, є водієм автобусу. На момент ДТП у ОСОБА_4 був в наявності поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого сума яка підлягає відшкодуванню за шкоду спричинену майну становить 100 000 грн., розмір франшизи 2000 грн. 22 лютого 2017 року страховиком отримано повідомлення про подію, яка мала місце 16 лютого 2017 року, а заяву про виплату струхового відшкодуваня отримав 20 квітня 2017 року. Проте на сьогоднішній день страхового відшкодування страховою компанією так і не виплачено. Згідно висновку експерта № 145/17 від 17 липня 2017 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля становить 65392,18 грн.

Крім матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу спричинена і моральна шкода, яку він оцінив у 5000 грн., яку обґрунтовує тим, що в результаті ДТП, був пошкоджений автомобіль, позивач переніс сильний психологічний стрес. На теперішній час його також переслідують моральні муки та страждання пов`язані з пошкодженням автомобіля, його ремонтом. Крім того, позивач з дружиною часто хворіє і їм необхідно їздити на консультації до лікарні у м. Краматорськ. В зв`язку із пошкодженням автомобілю та неможливістю його використання протягом тривалого часу, це завдає їм серйозних незручностей у пересуванні. Даний факт викликає у позивача душевні страждання та хвилювання.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2019 року залучено співвідповідача по справі Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз». (т.2 а.с.21)

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю з мотивів викладених в позовній заяві та просив його задовольнити. Крім того ствердив, що на сьогоднішній час страхового відшкодування страховою компанією йому не відшкодовано. Транспортний засіб він відремонтував.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги до ОСОБА_4 визнала частково, зокрема, визнають франшизу у розмірі 2000 грн, та моральну шкоду у розмірі 1000 грн, та вважають, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди у розмірі 5000 грн. є завищений, оскільки відповідач пропонував відремонтувати йому автомобіль.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача ПАТ «Європейський страховий союз» в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду.

Заслухавши думку учасників процесу, які не заперечили щодо розгляду справи у відсутності відповідачів, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності відповідачів ОСОБА_4 , інтереси якого в судовому засіданні представляє представник ОСОБА_3 , та представника ПАТ «Європейський страховий союз».

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 лютого 2017 року о 11 год. 40 хв. гр. ОСОБА_5 , в м. Білозірське по вул. Фестивальній, керував автомобілем Мерседес Бенц, н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на стоячий автомобіль HYUNDAI ACCENT,н.з. НОМЕР_2 . В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Даний факт встановлений постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі про адміністративне правопорушення № 629/835/17 від 03 квітня 2017 року.

Вказана постанова суду згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно акту-огляду транспортного засобу автомобіль HYUNDAI ACCENT, н.з. НОМЕР_2 отримав наступні механічні пошкодження: рамка номерного знака передня, бампер передній (облицювання), енергопоглинач бампера, решітка радіатора, капот, петлі капота (2), рамка радіатора, фара ліва, фара права, дифузор вентилятора, радіатор кондиціонера, сигнал звуковий, решітка бампера, крило переднє ліве, крило переднє праве, молдінг передніх лівих дверей, молдінг передніх правих дверей, повітрозабірник. (а.с.42)

Згідно трудового договору, складеного 02 квітня 2012 року в м. Павлоград Дніпропетровської області, та зареєстрованого 03 квітня 2012 року за № 2 в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості Дніпропетровської області Черненко Юрій Миколайович є найманим працівником у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , а саме, є водієм автобусу.(19)

Згідно Полісу №АК/1553274 від 05 жовтня 2016 року на момент ДТП цивільно-правова відповідальність громадянина ОСОБА_4 власника Mersedes-Benz НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована ПрАТ Європейський страховий союз. (а.с.18)

Позивачу ОСОБА_1 станом на 16 лютого 2017 року на праві користування та розпорядження належав легковий автомобіль HUNDAI ACCENT 1.4 5MT2 випуску 2008 року, що підтверджується копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та нотаріально посвідченої довіреності. (а.с.10, 12)

01 червня 2017 року позивач звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно відповіді Національної комісії від 06 липня 2017 року, ПрАТ «Європейський страховий союз», на вимогу Нацкомфінпослуг, повідомив що 22 лютого 2017 року страховиком отримано повідомлення про подію, яка мала місце 16 лютого 2017 року, а заяву про виплату страхового відшкодування отримано 20 квітня 2017 року. (а.с.32-33)

Станом на час судового розгляду суду не надано будь-яких доказів добровільного виконання обов`язку страховика ПАТ «Європейський страховий союз» здійснити виплату страхової суми на користь позивача.

Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 13 Постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 станом на 16 лютого 2017 року на підставі нотаріально посвідченої довіреності та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу користувався легковим автомобілем HUNDAI ACCENT 1.4 5MT2 випуску 2008 року, що підтверджується копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та нотаріально посвідченої довіреності, а тому він має права на відшкодування шкоди завданої автомобілю, який йому не належить на праві власності.

Крім того, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в Постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

В судовому засіданні встановлено, що згідно трудового договору від 02 квітня 2012 року ОСОБА_5 є найманим працівником у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , а саме, є водієм автобусу і під час виконання ОСОБА_5 своїх трудових обов`язків 16 лютого 2017 року о 11 год. 40 хв. в м. Білозерське по вул. Фестивальній, керував автомобілем Мерседес Бенц, н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на стоячий автомобіль HYUNDAI ACCENT, н.з. НОМЕР_2 .

Дані обставини визнаються учасниками справи, а тому на підставі ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, суд приходить до висновку про обов`язок страховика ПАТ «Європейський страховий союз» з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування.

Згідно Полісу №АК/1553274 від 05 жовтня 2016 року на момент ДТП цивільно-правова відповідальність громадянина ОСОБА_4 власника Mersedes-Benz НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована ПрАТ Європейський страховий союз.

20 квітня 2017 року страхова компанія отримала від відповідача заяву про страхове відшкодування.

Проте, вказане звернення позивача страховик залишив без реагування.

Разом з тим, страховик є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

А тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення зі страхової компанії матеріальної шкоди в межах страхової суми ,яка згідно полісу №АК/1553274 від 05 жовтня 2016 року страхова сума за шкоду завдана майну становить 100 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 29 вищезазначеного закону передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно висновку № 145/17 експертного автотоварознавчого дослідження від 17 липня 2017 року, який міститься в матеріалах цивільної справи: вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля HYUNDAI ACCENT 1,4 5МТ2, реєстраційний номер: НОМЕР_2 складе: 65 392,18 (шістдесят п`ять тисяч триста дев`яносто дві) гривні 18 копійок; ринкова вартість автомобіля: HYUNDAI ACCENT 1,4 5МТ2, реєстраційний номер: НОМЕР_2 складе: 125 496(сто двадцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 00 копійок; вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля: HYUNDAI ACCENT 1,4 5МТ2, реєстраційний номер: НОМЕР_2 складе: 31 854 (тридцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 95 копійок. (а.с.36-47)

Правильність розрахунку щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля HYUNDAI ACCENT 1,4 5МТ2, реєстраційний номер: НОМЕР_2 при новому розгляді цивільної справи відповідачами не оспорюється. ПАТ «Європейський страховий союз» не скористався своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву, заперечення щодо вірності експертного автотоварознавчого дослідження та клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а тому суд приймає висновку № 145/17 експертного автотоварознавчого дослідження від 17 липня 2017 року як доказ дійсної вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля HYUNDAI ACCENT р.н. НОМЕР_2 та вважає за можливе покласти його в основу рішення при вирішенні заявлених позивачем вимог.

Таким чином, враховуючи, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля HYUNDAI ACCENT 1,4 5МТ2, реєстраційний номер: НОМЕР_2 складає: 65 392,18 грн, а відповідно до п.12,1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, а згідно полісу обов`язкового страхування сума франшизи становить 2000 грн, а тому з ПАТ «Європейський страховий союз» слід стягнути в користь позивача 63 392,18 грн. шкоди майну, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення розміру франшизи в сумі 2000 грн та завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.12,1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно полісу обов`язкового страхування сума франшизи становить 2000 грн.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку з вищенаведеним, а також враховуючи визнання позовної вимоги відповідачем ОСОБА_4 щодо стягнення розміру франшизи в сумі 2000 грн., позовна вимога в частині підлягає до задоволення повністю.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно приписів ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, п. п. 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна.

Оскільки під час розгляду даної справи встановлено факт пошкодження автомобіля позивача автомобілем відповідача, суд, відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, визнає право позивача на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31 березня 1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий,в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, судом враховано, що позивач морально переживав через те, що його власність була пошкоджена і тривалий час вимушений поновлювати порушені права.

Суд, вважає достатнім, розумним та справедливим розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем - 3000 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 1323, 93 грн., зокрема, за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 683,93 грн. та за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 640 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1,2), а також заявлено вимогу про компенсацію витрат пов`язаних з розглядом справи, тобто витрат пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи в сумі 1000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №145/17 від 12 липня 2017 року. (а.с.35)

Відповідач ОСОБА_4 , не на користь якого ухвалено судове рішення, є інвалідом ІІ групи (пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 ), а тому звільнений від оплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, з аналізу вищезазначеної норми закону випливає, що якщо відповідача звільнено від сплати судових витрат, то їх компенсування позивачеві при задоволенні позову відбувається за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позовну вимогу про стягнення майнової шкоди, а саме страхового стягнення зі ПАТ «Європейський страховий союз» у сумі 63 392,18 грн. (96,94 %) та з ОСОБА_4 2000 грн. розмір франшизи (3,06%) задоволено повністю, а тому витрати по сплаті судового збору та витрати пов`язані з розглядом справи слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. Зокрема, з ПАТ «Європейський страховий союз» в користь позивача слід стягнути 663 грн. витрат по сплаті судового збору та 969 грн. 40 коп. витрат , пов`язаних з розглядом справи, а ОСОБА_4 мав би компенсувати позивачу 20 грн. 93 коп. витрат по сплаті судового збору та 30 грн. 60 коп. витрат, пов`язаних з розглядом справи. Проте, враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 звільнений від сплати судових витрат, тому 20 грн. 93 коп. витрат по сплаті судового збору та 30 грн. 60 коп. витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивачу слід компенсувати за рахунок держави, в порядку встановленим Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4 задоволена частково, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 60 %. Разом з тим, як вже зазначалось, що відповідач ОСОБА_4 звільнений від сплати судових витрат, тому 384 грн. (60 % від сплаченого судового збору) позивачу слід компенсувати за рахунок держави, в порядку встановленим Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 83, 223, 264-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (; адреса місцезнаходження: вул. Академіка Туполєва, буд. 18В, офіс 4 м. Київ 04128), фізичної особи підприємця ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) третя особа ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 63 392 грн. 18 коп.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 розмір франшизи в сумі 2000 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 663 грн. витрат по сплаті судового збору та 969 грн. 40 коп. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Компенсувати ОСОБА_1 435 грн. 53 коп. (20,93 + 384 + 30,60) судових витрат за рахунок держави, в порядку встановленим Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2019 року

Суддя: Л.С. Мацишин

15.11.2019