Дата документу 05.03.2019 Справа № 336/6509/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6509/18 Провадження №22-ц/807/810/19
Головуючий в 1-й інстанції - Суркова В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.
секретарБабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року, постановлену в м. Запоріжжі у справі за заявою ОСОБА_6 про забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів.

14.11.2018 року позивач ОСОБА_6 подав заяву про забезпечення позову, за змістом якої просив суд зупинити стягнення заборгованості по аліментам за виконавчим листом, виданим 23 березня 2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя (виконавче провадження № 50907718) за період з 02.03.2016 року по 30.09.2018 року, який перебуває на виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає про те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2016 року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, який перебуває на виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. 01.10.2018 року він працевлаштувався у ТОВ «Полігон -Авто», його заробітна плата становить 3750 грн. на місяць. Постановою державного виконавця від 04.10.2018 року звернуто стягнення на його заробітну плату про щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, аліменти у розмірі 50 % на погашення заборгованості, яка виникла з 02.03.2016 року по 30.09.2018 року у розмірі 47 802, 27 грн., а після погашення заборгованості утримувати по 1/3 частині щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, після відрахування із його податків та аліментів в розмірі 50 %, йому до виплати залишається 1462 грн., яка, на думку заявника, є недостатньою для його нормального забезпечення. Заявник, із посиланням на статтю 149 Цивільного процесуального кодексу України, вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів, задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі № 336/6509/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів, а саме:

- зупинено стягнення заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 336/1192/16-ц, виданого 23 березня 2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя (виконавче провадження № 50907718) за період з 02.03.2016 року по 30.09.2018 року у розмірі 45669,56 грн. про стягнення з ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1) аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, який перебуває на виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що впродовж строку виконання ухвали про зупинення стягнення заборгованості по аліментам дитина буде позбавлена мінімального розміру аліментів, що порушить її право на забезпечення з боку батьків та достатній рівень життя.

Відповідно до відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву щодо забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам процесуального законодавства, з такою позицією погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами виник спір щодо сплати заборгованості по аліментам та розміру аліментів. Позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог. При цьому, зупинення стягнення у виконавчому провадженні лише в частині заборгованості за аліментами до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який правомірно задовольнив заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушення прав дитини в зв'язку, з зупиненням стягнення заборгованості по аліментам є необґрунтованими, оскільки стягнення за поточними аліментами не зупинялось оскаржуваною ухвалою, а забезпечення позову, щодо зупинення стягнення заборгованості по аліментам носить тимчасовий характер.

Інших доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали судді апеляційна скарга не містить.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом вжито заходів забезпечення позову з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 6 березня 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков