ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року

м.Суми

Справа №591/596/19

Номер провадження 22-ц/816/1691/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони справи:

заявник - ОСОБА_1,

заінтересовані особи: Об'єднання підприємств в галузі телекомунікацій, інформатизації та інтернету «Український мережевий інформаційний центр», Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Денісова Людмила Леонтіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2019 року в складі судді Клименко А.Я., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Об'єднання підприємств в галузі телекомунікацій, інформатизації та інтернету «Український мережевий інформаційний центр», Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Денісова Л.Л., про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, оскільки позивачем не було встановлено інформацію про власника сайту на якому розміщена інформація та автора статті, тому спростування такої інформації, відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України, повинно здійснюватись в порядку окремого провадження. Крім того, оскаржувана ухвала порушує гарантоване право на доступ до правосуддя.

Відзиву на апеляційну скаргу заінтересованими особами не направлено.

Представник заявника апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, але про місце та час проведення повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із заявлених ОСОБА_1 вимог вбачається спір про право, тому такі вимоги повинні розглядатись в позовному провадженні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, 29.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, у якій просила встановити юридичний факт недостовірності інформації поширеної мережею інтернет, невідомою особою, щодо ділових та моральних якостей ОСОБА_1, яка розміщена на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_1 веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 та спростувати таку інформацію.

Свої вимоги мотивувала тим, що інформація, яка була поширена невідомим автором, містить відомості про те, що вона, як директор Департаменту комунікацій та інформаційної політики Сумської міської ради, у спосіб розміщення посту у соціальній мережі «Facebook», переклала вину за загибель через несправний ліфт 2 січня цього року малюка на його рідних, і після реакції «сумчан» прибрала пост зі своєї сторінки. Зазначає, що вказані обставини та інформація не відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження.

У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов'язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то відповідно до положень ЦПК суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається з інформації, викладеної в мережі інтернет за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікувати особу, яка поширила на думку заявника неправдиву інформацію, окрім назви веб-сайту, неможливо, тому за заявою ОСОБА_1 місцевий суд повинен відкрити провадження в порядку окремого провадження і призначити справу до розгляду, а у разі виникнення спору про право під час судового розгляду цієї заяви, залишити заяву без розгляду, роз'яснивши заявнику право на подати позов на загальних підставах.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає, що підстави для ухвалення оскаржуваного судового рішення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, в місцевого суду не було.

Отже, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, ухвала суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі вимог п. 2 ч.1 ст. 379 ЦПК України.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2019 скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко