Ухвала

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 757/9144/16-ц

провадження № 61-29061св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Апарат Верховної Ради України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Поливач Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Апарату Верховної Ради України (далі - Апарат ВРУ) про стягнення одноразової грошової допомоги та суми компенсації за затримку.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що у період із 13 грудня 2013 року по 26 листопада 2014 року він працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України VII скликання за строковим трудовим договором на постійній основі і без поширення дії Закону України «Про державну службу». 26 листопада 2014 року достроково припинила свої повноваження Верховна Рада України VII скликання та його, як помічника-консультанта народного депутата України, звільнено у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата України. У порушення частини шостої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України»та положень частини другої статті 4.6 Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 № 379/95-ВР«Про затвердження положення про помічника-консультанта народного депутата України» відповідач не виплатив йому одноразову грошову допомогу у розмірі його тримісячної заробітної плати, що складає 19 028,00 грн. Крім того, у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, на підставі частини першої статті 47, статті 116, статті 117 Кодексу законів про працю України відповідач зобов'язаний сплатити на його користь суму компенсації у розмірі середнього заробітку за час затримки починаючи із 28 листопада 2014 року по день звернення до суду, а саме 29 лютого 2016 року, у розмірі 87 640,00 грн, із розрахунку 313 днів затримки та суми середньоденної заробітної плати у розмірі 280,00 грн.

Із урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь одноразову грошову допомогу у розмірі тримісячної заробітної плати у сумі 19 028,00 грн та суму компенсації за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку, що складає 87 640,00 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Апарату ВРУ на користь ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу у розмірі тримісячної заробітної плати у сумі 18 827,18 грн. Стягнуто з Апарату ВРУ на користь ОСОБА_4 79 293,33 грн на відшкодування суми середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період із 28 листопад 2014 року по 29 лютого 2016 року протягом 313 днів. У задоволенні інших вимог відмовлено. Виплати зазначені без виключення сум відрахування на податки, збори та інші обов'язкові платежі. Допущено негайне виконання рішення суду у частині виплати за один місяць у розмірі 7 427,18 грн.

Рішення суд першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не виплатив позивачеві встановленої законом одноразової грошової допомоги при звільненні, а відсутність бюджетного асигнування не звільняє відповідача від обов'язку виплати такої допомоги. Крім того, суд послався також на те, що непроведення повного розрахунку при звільненні є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу Апарату ВРУ задоволено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року у частині задоволення позову скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 до Апарату ВРУ про стягнення одноразової грошової допомоги та суми компенсації за затримку відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відсутні підстав для проведення нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки всі виплати для цієї категорії працівників здійснюються народним депутатом України у межах місячного фонду заробітної плати помічників-консультантів. Апарат ВРУ є бюджетною організацією, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, а тому відповідно до статей 48, 51 Бюджетного кодексу України, Апарат ВРУ не наділений правом брати на себе фінансові зобов'язання щодо помічників-консультантів народних депутатів України понад межі загального фонду оплати праці, встановленого кожному народному депутату України відповідного скликання, для оплати праці його помічників-консультантів.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що народний депутат України є роботодавцем своїх помічників-консультантів, здійснює їх оформлення та звільнення із роботи. Апеляційним судом не враховане те, що у державному бюджеті передбачені бюджетні асигнування на виплату одноразової грошової допомоги звільненим помічникам-консультантам народних депутатів України, що підтверджується розпорядження Апарату ВРУ від 25 січня 2016 року № 86-к та від 18 січня 2017 року № 34-к.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справа разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертоюстатті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Апарату Верховної Ради України про стягнення одноразової грошової допомоги та суми компенсації за затримку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний