Постанова

Іменем України

28 лютого 2019 року

м. Київ

справа №306/1966/16-ц

провадження №61-42284св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Сімоненко В.М., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: Родниківська сільська рада Свалявського району Закарпатської області, ОСОБА_6,

особа, яка не брала участі у розгляді справи, зверталась з апеляційною скаргою - ОСОБА_7,

представник - ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року у складі колегії суддів: Мацунича М.В., Куштана Б. П., Кондора Р. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Родниківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (далі - Родниківська сільська рада), ОСОБА_6, у якому просив скасувати: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2007 року на житловий будинок АДРЕСА_1 і рішення Родниківської сільської ради від 16 листопада 2007 року; визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником будинку

АДРЕСА_1, в якому він проживає разом зі своєю онукою ОСОБА_6

Указував, що у зв'язку з переоформленням ОСОБА_6 будинку на свої ім'я, позивач не може зробити заповітне розпорядження на зазначений будинок користь своєї дочки.

Зазначав, що будинок знаходиться на земельній ділянці, що належить йому на праві власності, згоди на переоформлення будинку за ОСОБА_6 позивач не давав, щодо видачі Родниківською сільською радою свідоцтва про право власності на будинок ОСОБА_6 позивач не був повідмолений, а тому, він вважає, що його неправомірно позбавлено права власності на майно та прав розпоряджатися будинком на свій розсуд

Рішенням Свалявського районного суду від 23 листопада 2016 року у складі судді Жиганської Н. М. позов задоволено.

Скасовано рішення Родниківської сільської ради від 16 листопада 2007 року про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2007 року на житловий будинок АДРЕСА_1.

Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2007 року на житловий будинок АДРЕСА_1, видане Родниківською сільською радою ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету від 16 листопада 2007 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог. Місцевий суд указав, що ОСОБА_4 є власником будинку і земельної ділянки, будинок побудовано з 1974 року (на той час вік відповідача ОСОБА_6 становив 11 років), іншого способу визнати недійсними та нечинними дії Родниківської сільської ради та ОСОБА_4 у позивача, крім судового - немає.

ОСОБА_7, особа яка не брала участі в справі, оскаржив рішення в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позов пред'явлено до неналежних відповідачів. Апеляційний суд урахував доводи апеляційної скарги про те, спірний житловий будинок був набутий ОСОБА_6 у власність під час перебування у шлюбі ОСОБА_7, тому останній мав бути залучений до участі в розгляді справі як належний співвідповідач, так як таким рішенням суду зачіпаються його майнові права на житловий будинок

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд не врахував той факт, що з 1970 року по 2002 рік позивач був головою дворогосподарства АДРЕСА_1, тобто фактично рахувався власником майна до отримання онукою дозвільних документів, які ним оспорені. Апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_7, при цьому не врахував, що останні не надав доказів на підтвердження того, що він приймав участь у будівництві будинку. Крім того, поза увагою суду залишилось те, що зважаючи на похилий вік позивача, відповідач за участю представників сільської ради переоформила будинок позивача на своє ім'я не провівши при цьому жодних будівельних робіт.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 21 червня 2001 року - земельна ділянка, площею

0,25 га., передана у приватну власність ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення Родниківської сільської ради народних депутатів від 26 грудня 2000 року. Акт зареєстровано в установленому законом порядку.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 25 вересня 2001 року - земельна ділянка, площею 0,84 га, передана у приватну власність ОСОБА_4 для ведення будівництва і обслуговування будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, на підставі рішення сесії Родниківської сільської Ради народних депутатів

від 16 квітня 1997 року. Акт зареєстровано в установленому законом порядку.

Рішенням виконавчого комітету Родниківської сільської ради від 26 вересня 2002 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення правової документації на будівництво житлового будинку на власній земельній ділянці. Дане рішення є чинним та не скасованим.

ОСОБА_6 виготовлено інвентаризаційну справу на будинок АДРЕСА_1

Рішенням Родниківської сільської ради від 16 листопада 2007 року

ОСОБА_6 надано дозвіл на оформлення права власності на домоволодіння в АДРЕСА_1 та видачу свідоцтва про право власності.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_6 видано відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2007 року та здійснено реєстрацію права власності на спірний будинок.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цієї норми правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб'єктивного цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб'єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов'язань).

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим судом, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим судом, суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Апеляційний суд установив, що предметом даного спору є свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_6 стала власником будинку АДРЕСА_1 На вказану дату вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який розірвано рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року, апеляційний суд прийшов вірного висновку, що вирішення цього спору впливає на права та інтереси ОСОБА_7, а відтак, має бути залучений до участі в розгляді справи в якості співвідповідача. Діючим процесуальним законом, суд апеляційної інстанції не наділений правом залучення до участі співвідповідачів у порядку статті 51 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів, що в силу положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська