Дата документу 07.03.2019
Справа № 501/531/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

скаргою ОСОБА_1

на

дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича

заінтересована особа: ОСОБА_3

предмет та підстави скарги: про визнання незаконним дій та скасування постанови

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_3 про визнання незаконним дій та скасування постанови.

07 березня 2019 року ОСОБА_1 надав до суду клопотання про зупинення реалізації арештованого майна: житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, належного ОСОБА_1.

Вивчивши матеріали надані до скарги та саму скаргу, суд вважає, що у задоволені клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п.15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

ВССУ також зазначив, що Законом України «Про виконавче провадження» у ст.34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст. ст.447, 450, 451 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Враховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст.149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, ВССУ дійшов висновку, що суди порушили норми ЦПК України та вийшли за межі своїх процесуальних повноважень (ухвала ВССУ від 25.10.2017 у справі № 296/4819/17).

Суд зауважує, що частина перша статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», окрім пункту 2 щодо зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, містить пункт 3 щодо зупинення судом реалізації арештованого майна.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

При цьому, п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є дії приватного виконавця щодо арешту майна та коштів боржника; опису та накладення арешту на нерухоме майно.

Таким чином, обраний заявником вид забезпечення позову не містить в собі підстав передбачених п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України, оскільки предметом оскарження у даній справі є постанови приватного виконавця про опис та арешт майна.

Внаслідок чого, подане ОСОБА_1 клопотання про зупинення реалізації арештованого майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 447 ЦПК України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення реалізації арештованого постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем від 30 січня 2019 року майна - житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, належного ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 07 березня 2019 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко