Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа №367/6919/18

провадження №61-47964св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за заявою приватного підприємства «Нерухомість Ірпеня» про забезпечення позову приватного підприємства «Нерухомість Ірпеня» до ОСОБА_1 про розірвання договорів про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), знесення самочинно збудованих об`єктів та повернення земельних ділянок власнику, шляхом накладення арешту на об`єкти незавершеного будівництва; заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартир та нежитлових приміщень згідно попередніх договорів купівлі-продажу у будинках, що будуються на цих земельних ділянках; заборону проводити будь-які будівельні роботи на земельних ділянках до моменту отримання дозволів на виконання будівельних робіт, які надані Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, у встановленому діючим законодавством порядку за касаційною приватного підприємства «Нерухомість Ірпеня» на постанову Київського апеляційного суду

від 28 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д.,

Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

учасники справи:

позивач - приватне підприємство «Нерухомість Ірпеня»,

представники позивача: Накутна Софія Олександрівна , Ростолоп Євгенія Григорівна ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року приватне підприємство «Нерухомість Ірпеня» (далі -

ПП «Нерухомість Ірпеня») до пред`явлення позову до суду, у порядку частини другої статті 149 ЦПК України, подало заяву про забезпечення позову

ПП «Нерухомість Ірпеня» до ОСОБА_1 про розірвання договорів про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), знесення самочинно збудованих об`єктів та повернення земельних ділянок власнику, шляхом накладення арешту на об`єкти незавершеного будівництва, що знаходяться по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 та належать ОСОБА_1 та заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартир та нежитлових приміщень згідно попередніх договорів купівлі-продажу у будинках, що будуються на цих земельних ділянках, а також заборони проводити будь-які будівельні роботи на земельних ділянках, що знаходяться по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 до моменту отримання дозволів на виконання будівельних робіт, які надані Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, у встановленому діючим законодавством порядку.

Заява аргументована тим, що власником земельних ділянок

по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2

є ПП «Нерухомість Ірпеня». Власником об`єктів незавершеного будівництва нерухомого майна по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 , розташованих на належних позивачу земельних ділянках, є ОСОБА_1 на підставі укладених з ПП «Нерухомість Ірпеня» 07 липня

2016 року договорів про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій). Вказані договори за своєю правовою природою є оплатними договорами і сторони, підписуючи спірні договори суперфіцію, достовірно розуміли, що за використання земельних ділянок під забудову ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити ПП «Нерухомість Ірпеня» погоджену спільно плату (вартість).

Відповідач розпочав будівництво багатоповерхових житлових будинків на спірних земельних ділянках у липні 2016 року. У грудні 2016 року та у серпні 2017 року відповідач зареєстрував за собою право власності на об`єкти незавершеного будівництва, що знаходяться на спірних земельних ділянках.

За домовленістю сторін ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання передати у власність позивача майнові права на квартири та приміщення у будинках, що будуються на спірних земельних ділянках, загальною площею 5 327,2 кв. м. Однак, після спливу двох років використання спірних земельних ділянок відповідач всупереч пунктів 4.1. спірних договорів відмовився підписати додаток до договору, за яким передати у якості оплати за використання земельних ділянок право власності на майнові права на квартири та приміщення будинків, які будуються на спірних ділянках.

З урахування того, що предметом спору є спірні земельні ділянки і позивачем буде пред`явлена вимога про повернення земельних ділянок, знесення самочинного будівництва, скасування рішень про реєстрацію права власності на об`єкти незавершеного будівництва, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач відчужить об`єкти незавершеного будівництва на користь третіх осіб, що у подальшому збільшить строки відновлення порушених прав позивача, а також відповідач збільшить об`єми самочинно збудованих будинків, що утруднить чи зробить неможливим у подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки позивач понесе великі витрати на знесення самочинно збудованих об`єктів.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 жовтня 2018 року у складі судді Оладько С. І. заяву ПП «Нерухомість Ірпеня» про забезпечення позову задоволено.

До набрання законної сили рішенням суду по справі за позовом

ПП «Нерухомість Ірпеня» до ОСОБА_1 про розірвання договорів про право користування чужою земельною ділянкою, знесення самочинно збудованих об`єктів, повернення земельних ділянок, накладено арешт на об`єкти незавершеного будівництва реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 та належать ОСОБА_1 Заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартир та нежитлових приміщень згідно попередніх договорів купівлі-продажу у зазначених об`єктах незавершеного будівництва. Заборонено проводити будь-які будівельні роботи на земельних ділянках

по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 власником яких є ПП «Нерухомість Ірпеня».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем належним чином обґрунтовано необхідність вжиття судом вказаного ним виду забезпечення позову, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак, порушить права позивача на судовий захист.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу ПП «Нерухомість Ірпеня» залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 жовтня 2018 року скасовано. Відмовлено ПП «Нерухомість Ірпеня» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ПП «Нерухомість Ірпеня» не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року, ПП «Нерухомість Ірпеня» просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки у разі відчуження об`єктів незавершеного будівництва відбудеться зміна власника таких об`єктів, що унеможливіть виконання судового рішення безпосередньо відповідачем.

Заявник наголошує, що заява про забезпечення позову достатньо аргументована, з боку відповідача доводи заяви не спростовані.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти доводів касаційної скарги та просять залишити оскаржену постанову без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Апеляційний суд установив, що ПП «Нерухомість Ірпеня» пред`явило позов до ОСОБА_1 про розірвання договорів про право користування чужою земельною ділянкою для забудови, знесення самочинно збудованих об`єктів та повернення земельних ділянок власнику.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, апеляційний суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам, оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

В ухвалі суду згідно до вимог процесуального закону наведені відповідні мотиви

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу приватного підприємства «Нерухомість Ірпеня» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська