Провадження №2/760/745/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Ковальській К.О.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

03.07.2018 на адресу Солом'янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договорами позики в розмірі 1 833 090,86 грн., де: 1 446 407,71 грн. - основна сума боргу, 280 264, 26 грн. - проценти за користування позикою, 106 418,89 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

Ухвалою судді від 10.07.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження.

21.02.2019 на адресу суду від представника позивача надійшли заяви про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, в яких сторона позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача основну суму боргу за 8 розписок у розмірі: 54 180 дол. США, 790 Євро та 1000 грн., проценти за користування позикою у розмірі 10 571,49 дол. США, 97,37 Євро, 3% річних від простроченої суми у розмірі 5 155,70 дол. США, 64,36 грн. та 27,07 Євро.

У судовому засіданні 21.02.2019 представником позивача оголошено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3.

Заява обґрунтована тим, що між сторонами у справі було укладено 8 договорів позики у вигляді розписок, на загальну суму 54 180 дол. США, 790 Євро та 1000 грн. Відповідач же, кошти за вказаними договорами позики не повертає ще з 2014 року, та всі звернення позивача щодо повернення боргу ігнорує, на зв'язок з позивачем не виходить.

Сторона позивача стверджує, що враховуючи обізнаність відповідача про наявність у нього заборгованості перед позивачем, відповідач може передбачити негативні наслідки для себе у випадку прийняття рішення на користь позивача, та розуміє, що за відсутності у нього коштів, на належне йому майно може бути звернено стягнення.

Представник позивача вважає, що відповідач може відчужити належну йому квартиру на користь будь-якої іншої особи, що може значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Представник позивача посилався на те, що згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відповідач є власником квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача вказав, що в даній інформаційній довідці не зазначена площа належної відповідачеві квартири, однак, якщо взяти за орієнтир 3-х кімнатну квартиру, орієнтовна вартість останньої коливається від 48 000 дол. США до 56 000 дол. США, а враховуючи ціну позову, сторона позивача вважає, що вказаний спосіб забезпечення позову є спів мірним з заявленими позовними вимогами.

У зв'язку з наведеним сторона позивача стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у вказаній справі, тому вважає за необхідне вжити заявлені ним заходи забезпечення позову.

З огляду на наведене, заявник просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Сторона позивача, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, посилалася на те, що згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

Однак, як вбачається з отриманої на запит суду інформаційної довідки №158151713 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, остання належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, нерухомого майна, серія та номер: 4627, виданий 21.11.2014, видавник: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

У зв'язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_3 не власником зазначеної квартири.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: