Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа №490/5416/17

провадження №61-765св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання поруки припиненою за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2018 року у складі судді Гуденко О. А. та постанову Миколаївського апеляційного суду

від 06 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Данилової О. О.,

Серебрякової Т. В., Шаманської Н. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

представник відповідача - Гроднова Анна Михайлівна,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк», банк) з позовом, у якому просив визнати поруку позивача за договором поруки, укладеним 27 грудня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), та позивачем, припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами договору поруки, укладеного 27 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , останній виступив поручителем за кредитним зобов`язаннями ОСОБА_3 на суму 320 000 доларів США за кредитним договором від 26 грудня 2007 року.

3. Умови кредитного договору та договору поруки неодноразово змінювались укладенням додаткових угод. Кредитні зобов`язання ОСОБА_3 визначені з урахуванням додаткового договору від 23 жовтня 2014 року, яким, зокрема, встановлено строк повернення кредиту, узгоджено графік щомісячних платежів в новій редакції, порядок та умови дострокового виконання кредитних зобов`язань тощо (реструктуризація боргу). Графіком передбачено внесення щомісячних платежів з жовтня 2014 року. Внаслідок зміни кредитних зобов`язань між позивачем, як поручителем, та банком укладено додатковий договір до договору поруки.

4. У зв`язку з невиконанням позичальником кредитних зобов`язань, у серпні 2016 року банк звернувся з позовом до боржника та поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитом.

5. Позивач указав, що на підставі додаткової угоди від 23 жовтня 2014 року банк набув право вимоги до поручителя з 30 березня 2015 року, а звернувся з позовом до суду після спливу шести місяців, передбачених частиною 4 статті 559 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня

2018 року позов задоволено частково.

7. Поруку ОСОБА_1 за договором від 27 грудня 2007 року визнано припиненою в частині зобов`язань за платежами за кредитним договором від 26 грудня 2007 року з додатковим договором від 23 жовтня 2014 року в період з 27 жовтня 2014 року по 25 січня 2016 року включно. Вирішено питання розподілу судових витрат.

8. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що основне зобов`язання ОСОБА_3 визначено періодичними (щомісячними) платежами, перший платіж за графіком Додаткового договору він мав сплатити (та не сплатив)

27 жовтня 2014 року. ОСОБА_1 , як поручитель та солідарний боржник, відповідає за кожним щомісячним платежем і його відповідальність виникає з моменту настання строку погашення боржником кожного чергового платежу.

9. Оскільки банк набуває право вимоги до поручителя з настанням строку внесення кожного чергового платежу боржником за графіком (за першим платежем - з 28 жовтня 2014 року), а звернувся з вимогою (позовом) до ОСОБА_1 10 серпня 2016 року, порука не припинилась лише в частині відповідальності поручителя за тими його зобов`язаннями, які виникли в межах шестимісячного строку, тобто з 10 лютого 2016 року. Черговий платіж має бути сплачено 25 лютого 2016 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

10. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» залишено без задоволення. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2018 року залишено без змін.

11. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції у повному обсязі встановлені обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

12. Апеляційний суд також указав, що доводи апеляційної скарги пов`язані з невірним тлумаченням та застосуванням норм частини 4 статті 559 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року, ПАТ «ОТП Банк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Касаційна скарга мотивована тим, що суди не дали належної правової оцінки тій обставині, що у банка, як кредитора, право пред`явити вимогу до поручителя виникло з 18 квітня 2016 року - моменту отримання поручителем письмової вимоги про дострокове погашення кредиту, позов до позичальника та поручителя про дострокове повернення кредиту та всіх належних сум банком пред`явлено 10 серпня 2016 року, тобто в межах строку, визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Доводи інших учасників справи

15. Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

16. Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

17. Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

18. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

19. Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20. 26 грудня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 320 000 доларів США.

21. Окремі умови кредитування змінювались шляхом укладення договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору та додаткових договорів.

22. 23 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та банком укладено додатковий договір, яким сторони погодили застосування процентних ставок, узгодили графік щомісячних платежів та строк повернення кредиту - 25 грудня

2016 року (пункт 2.1.2), порядок дострокового виконання боргових зобов`язань за ініціативою банку (2.1.4.) та інше.

23. Пунктом 2.1.4.1 додаткового договору встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань понад 92 календарних дні чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь яких інших умов договорів (правочинів), укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладення кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 (тридцять) календарних днів, сторони домовились, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору в зв`язку із чим позичальник зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до пункту 2.1.4.2. цього додаткового договору.

24. Пунктом 2.1.4.2 додаткового договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за кредитним договором чи іншим укладеним з банком договорами. При цьому зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги.

25. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такої зміни.

26. Виконання ОСОБА_3 кредитних зобов`язань забезпечене, укладеним 27 грудня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , договором поруки, умовами якого передбачено, що поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором в повному обсязі таких зобов`язань (пункт 1.1). Поручитель приймає зобов`язання протягом 3-х днів з дати отримання письмової вимоги кредитора вимоги, виконати боргові зобов`язання в обсязі, заявленому кредитором (пункт 3.2, 3.4). Договір поруки діє до повного виконання боргових зобов`язань (пункт 4.1).

27. 23 жовтня 2014 року укладено додатковий договір до договору поруки, яким, серед іншого, змінена дата повернення кредиту - не пізніше 25 грудня 2016 року, встановлено розмір боргових зобов`язань, забезпечених порукою -

108 386,06 грн, та визначено обсяг зобов`язань поручителя за виконання позичальником умов кредитного договору з усіма додатковими договорами.

28. ОСОБА_3 не виконував кредитні зобов`язання за кредитним договором за графіком, узгодженим 23 жовтня 2014 року.

29. Вимога про дострокове повернення всього кредиту направлена боржнику і поручителю 07 квітня 2016 року та 18 квітня 2016 року отримана поручителем ОСОБА_1

30. 10 серпня 2016 року банк звернувся з позовом до ОСОБА_3 та поручителів, в тому числі до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості. У Єдиному дежавному реєстрі судових рішень результат розгляду даного позову відсутній.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

31. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

32. Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

33. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

34. Предметом позову у справі, яка переглядається, є визнання поруки припиненою на підставі частини четвертої статі 559 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

35. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у статті 554 цього Кодексу.

36. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

37. Згідно пункту 4.1. договору поруки цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами - 27 грудня 2007 року і діє до повного виконання боргових зобов`язань за договором.

38. Суди встановили, що позивач пред`явив письмову вимогу до поручителя, яку останній отримав 18 квітня 2016 року, а судовий позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів банк пред`явив 10 серпня 2016 року.

39. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

40. Отже, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах

від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі

№ 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).

41. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

42. У пункті 1.5.1. частини другої кредитного договору передбачений термін повернення кредиту, а також обов`язок з погашення кредиту шляхом виконання окремих зобов`язань з внесення щомісячних платежів за цим договором згідно з відповідним графіком.

43. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

44. Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

45. Тому за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу.

46. Встановивши, що банк набуває право вимоги до поручителя з настанням строку внесення кожного чергового платежу боржником за графіком (за першим платежем - з 28 жовтня 2014 року),датою істотногопорушення умов кредитного договору у даній справі є 27 жовтня 2014 року, строк користування кредитом вважається таким, що сплив 28 січня 2015 року (27 жовтня

2014 року + 92 календарних днів), з письмовою вимогою банк звернувся лише 07 квітня 2016 року, яка поручителем отримана 18 квітня 2016 року, позов про стягнення заборгованості банком пред`явлено лише 10 серпня 2016 року, суд дійшов правильного правового висновку про припинення поруки

ОСОБА_1 в частині щомісячних зобов`язань боржника у період

з 27 жовтня 2014 року по 25 січня 2016 року.

47. Посилання в касаційній скарзі на те, що у банка, як кредитора, право пред`явити вимогу до поручителя виникло з 18 квітня 2016 року - моменту отримання поручителем письмової вимоги про дострокове погашення кредиту не узгоджується з умовами кредитного договору та положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Умовами пункту 2.1.4.2 передбачено право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань, а не обов`язок.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

48. Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

49. Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

50. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

2. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня

2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня

2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська