пр. № 4-с/759/31/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сенька М.Ф.,

за участю секретаря Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2, заінтересована особа: Публічне акціогерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною вище скаргою, посилаючись на те, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 у відсутності постанови про звернення стягнення на майно боржника, чи відповідного рішення суду, виставив на реалізацію шляхом проведення електронних торігів, майно боржника квартиру АДРЕСА_1.

Скарга мотивована, тим що виконавець вчиняє неправомірні дії при виконанні рішення суду, чим порушує її права.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2015 р. солідарно стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість на загальну суму 1 556 572 грн. та судовий збір у розмірі 11827 грн. з кожного.

Рішення набрало законної сили та видано виконавчий лист 22.09.2016 р.

Також встановлено, що судове рішення боржником в добровільному порядку виконано не було, по справі судом за заявою стягувача видані виконавчі листи.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов»язок, а не право державного Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, в тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим законом.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 5 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до іпотечного договору № 525 від 15.01.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором виступають майнові права ОСОБА_1 на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП КМР «Київське міське БТІ» за боржником на праві власності зереєстровано квартиру АДРЕСА_1.

26.03.2016 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника квартиру АДРЕСА_1.

18.07.2018 року приватним виконавцем описано та арештовано майно боржника квартиру АДРЕСА_1.

29.08.2018 р. приватним виконавцем винесено постанову про призначення субєкта оціночногї діяльностиі для участі у вуиконавчому провадженні.

12.09.2018 року виконавцем повідомлено боржника про оцінку вартості майна боржника на підставі звіту про незалежну оцінку вартості майна.

13.09.2018 року приватним виконавцем направлено до КФ ДП «Сетам» какет документів щодо реалізації майна боржника.

21.12.2018 року приватним виконавцем на підставі заяви покупця щодо видачі акту реалізації предмета іпотеки, складено акт про реалізацію предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З огляду на зазначене, підстави викладені у скарзі ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні ВП № 55504050, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч. 3 ст. 387 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

Постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2, заінтересована особа: Публічне акціогерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Сенько М.Ф.