Справа № 202/1326/18
Провадження №2/202/216/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Некрасової А.О.,

представника позивача -ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 02.02.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №804, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №206240 від 13.07.2007 року та розрахунку заборгованості за договором грошових коштів у сумі 768 316,63 гривень.

У лютому 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості по кредитному договору № 206240 від 13.07.2007 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська і отримав заочне рішення від 16.03.2012 року у цивільній справі № 2/0417/2869/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором в сумі 127 978 грн. 91 коп. У 2016 році за заявою поручителя ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2012 року у справі № 2/0417/2869/2012 заочне рішення суду було скасовано і призначено до розгляду в загальному порядку.Судовий розгляд справи триває до теперішнього часу.

В 2014 році відповідач звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості по кредитному договору № 206240 від 13.07.2007 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області і отримав заочне рішення від 20.01.2015 року у цивільній справі №202/10426/14 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 1 743 264,68 грн. Але у звязку з тим, що виклики ОСОБА_3 до суду та відділу державної виконавчої служби надсилалися на адресу: вул. Соревнованія, 39, м. Дніпропетровськ, а вона з 2014 року проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 2016 року по теперішній час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вона їх не отримувала. Тому, що їй не було відомо про наявність і виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду від 20.01.2015 року у справі №202/10426/14, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 1 743 264,68 грн.

Державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції в ході примусового виконання рішення суду, було реалізовано з електронних торгів нерухоме майно, яке належало ОСОБА_3 і знаходилось в іпотеці банку:нежитлове приміщення № 66, загальною площею 181,1 кв.м. розташоване за адресою: вул. Універсальна, 13 у м. Дніпропетровську за ціною 1 080 700 (один мільйон вісімдесят тисяч сімсот) гривень 00 копійок, отримані від примусової реалізації нерухомого майна грошові кошти перераховані на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Влітку 2017 року позивач звернулася до Новомосковського міськрайонного суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 20.01.2015 року у справі №202/10426/14 і ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 14.06.2017 року заочне рішення суду було скасовано і призначено до розгляду в загальному порядку. Судовий розгляд справи триває до теперішнього часу.

Сума нарахованої відповідачем заборгованості по кредитному договору №206240 від 13.07.2007 року позивачем не визнається і оскаржується в судовому порядку.

Позивачка наголосила, що згідно з умовами кредитного та іпотечного договорів, банк повинен був надіслати особі, яка порушила свої обов'язки, письмову вимогу про усунення порушення, але банком цього не було зроблено і на адресу позивача письмової вимоги по кредитному договору не направлялось.

Вказала, що однією із підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є урахування пені і штрафів понад строки позовної давності. Звернула увагу суду, що в зазначеному вище виконавчому написі відповідачем заявлена сума неустойки ( штрафу, пені) за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитом в сумі - 13 560,06 доларів США, що в два рази перевищує залишок основного боргу за кредитом в сумі - 5 996,35 доларів США, що в даному випадку є незаконним. Також, у виконавчому написі нотаріусом визначений строк, за який проводиться стягнення - вісім років шість місяців п'ять днів, тобто порушені норми чинного законодавства України щодо врахування позовної давності.

У зв'язку з чим, просила визнати виконавчий напис, вчинений 02 лютого 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 804, яким встановлено стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк» () грошові кошти в сумі 768 316,63 гривень, визнати таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору.

Згідно з Наказом Міністерства фінансів України № 519 від 21.05.2018 року, найменування банку змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ОСОБА_6 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2018 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справіта її призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство ОСОБА_4 «ПриватБанк». Акціонерне товариство ОСОБА_4 «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ОСОБА_6 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав.

Представник АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання з'явився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, в судове засідання не з'явився, поштою надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №206240, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в розмірі 235 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договором про внесення змін № 1 від 19.03.2008 року до кредитної угоди №206240 від 13.07.2007 року розмір відсотків за користування кредитом збільшений до18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договором про внесення змін № 2 від 18.08.2008 року до кредитної угоди №206240 від 13.07.2007 року розмір відсотків за користування кредитом збільшений до 40,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13.07.2007 року сторони уклали договір іпотеки № 240-1 від 13.07.2007 року, предметом якого є належне ОСОБА_3 нежитлове приміщення № 66, загальною площею 181,1 кв.м. розташоване за адресою: вул. Універсальна, 13 у м. Дніпропетровську.

02 лютого 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстровим № 804, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_3 суму боргу 768 316 грн. 63 коп., яка складається з наступного: 5 996,35 дол. США - заборгованість за кредитом;11 884,26 дол. США - заборгованість по відсоткам; 12 100,74 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 10,25 дол. США - штраф (фіксована частина); 1 449,07 дол. США - штраф (відсоток від суми заборгованості), які є її боргом за кредитним договором № 206240 від 13.07.2007 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнення здійснюється за період з 13 липня 2007 року по 18 січня 2016 року.

Як вбачається із позовної заяви у лютому 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором №206240 від 13.07.2007 року в розмірі 17 268,95 доларів США. 13.04.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалене рішення по даній справі, яке не набрало законної сили, оскільки на теперішній час Дніпровським апеляційним судом здійснюється розгляд апеляційних скарг сторін.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Оскільки виконавчий напис нотаріусом виконано як стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, до спірних правовідносин застосовується п. 2 Переліку № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У п. 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Отже, слід встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015.

Статтею 81 ЦПК України на сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Однак суду як відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», так і третьою особою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 не надано жодних доказів в розумінні ст.ст. 79-78 ЦПК України, якими би спростовувалися доводи позивача.

В обґрунтування позову ОСОБА_3не погоджувалася з розміром нарахованої заборгованості, розміру штрафів та пені, які зазначені у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, зі строком їх нарахування.

Отже, враховуючи, що приватним нотаріусом не надано суду доказів на підтвердження того, що письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором позивач отримував, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості задля задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Щодо стягнення за виконавчим написом нотаріуса заборгованості в частині пені і штрафів поза межами строку позовної даності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як встановлено судом, за кредитним договором від 13.07.2007 року позивач отримав кредит у вигляді в сумі 235 000 дол. США та кінцевим строком повного погашення кредиту13.07.2012 року.

Як визначено у п.п. 3.3., 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Отже, можна стверджувати, що виконавчий напис, вчинений 02.02.2016 року поза межами річного строку давності щодо повернення пені і штрафів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Вчиняючи 02.02.2016 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку стосовно зобов'язань з погашення пені і штрафівминуло більше року спеціальної давності. Дані строки банк на день вчинення виконавчого напису пропустив.

Отже, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5не врахував те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, які встановлені у ч. 1ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис від 02.02.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 804, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 768 316,63 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись: ст.8,19,41,55 Конституції України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , ст.ст. 4, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Вузенька, буд. 137,РНОКПП: НОМЕР_1) до Акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ), третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (49000, АДРЕСА_1) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02лютого 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №804, яким задоволені вимоги ОСОБА_6 акціонерного товариства КБ «Приватбанк» () у сумі 768 316,63 (сімсот шістдесят вісім тисяч триста шістнадцять) гривень 63 коп.

Стягнути із Акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 березня 2019 року.

Суддя: Л.П. Слюсар