У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Данка В.Й. при розгляді цивільної справи №308/13563/14-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області про усунення перешкод в користуванні власністю, зняття з реєстрації місця проживання та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данка В.Й. знаходиться справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області про усунення перешкод в користуванні власністю, зняття з реєстрації місця проживання та виселення.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду надійшла заява про відвід головуючого по справі Данка В.Й., яку представник мотивує тим, що 01.08.2016 року Ужгородський міськрайонний суд в особі головуючого - судді Данко В.Й. ухвалив рішення по справі №308/15210/14-ц, яким відмовив у задоволенні первісного позову ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі продажу квартири 31 в багатоквартирномуу житловому будинку АДРЕСА_1 та задовольнив зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення грошової заборгованості. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 08 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду відхилене, а рішення залишено без змін. Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2017 року відкрите касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на вище згадані рішення та ухвалу, а також виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.08.2016 року зупинене до закінчення касаційного провадження у справі.

Вважає, що справи №308/13563/14-ц та №308/15210/14-ц пов'язані між собою, оскільки стосуються одних і тих самих осіб та одного і того ж предмету - спірної квартири АДРЕСА_2. Стверджує, що суддя Данко В.Й. брав участь у справі пов'язаній з тією, що розглядається. На думку представника відповідача, Данко В.Й. прийняв рішення у справі, яке є преюдиційним для справи, що розглядається, тому він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи і є сумніви в його неупередженості та об'єктивності.

У відповідності до ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши зміст поданої заяви про відвід з додатками та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.03.2019 року провадження по справі зупинено, а матеріали справи передано в канцелярію суду для визначення судді з метою вирішення питання про відвід.

При розгляді заяви про відвід, судом приймається до уваги, що право сторін на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз'яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

У розумінні ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радоюУкраїни.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України таст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб'єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об'єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо об'єктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони вбудь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Оцінюючи доводи ОСОБА_2 викладені в заяві про відвід, приходжу до висновку, що вказані доводи як окремо, так і в сукупності, не є такими, що об'єктивно свідчать про наявність необ'єктивності та упередженості судді, оскільки про зазначене, не може свідчити сам факт розгляду суддею іншої справи, з результатом якої сторони не погодилися.

З урахуванням викладеного та матеріалів справи, суд не вбачає жодної правової підстави для відводу судді Данка В.Й., оскільки в заяві не наведено обґрунтованих підстав, передбачених ст.36 ЦПК України для відводу, в тому числі і обставин, які викликають сумнів у його неупередженості та виключають його участь при розгляді цивільної справи №308/13563/14-ц.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Данка В.Й. не має, а тому в задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Данка В.Й. при розгляді цивільної справи №308/13563/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області про усунення перешкод в користуванні власністю, зняття з реєстрації місця проживання та виселення - відмовити.

Цивільну справу № 308/13563/14-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області про усунення перешкод в користуванні власністю, зняття з реєстрації місця проживання та виселення, передати судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й. для продовження розгляду в судовому засіданні.

Ухвала є остаточною і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк