Справа №639/5669/18
Провадження №2/639/509/19
18 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Кузнецової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання.
16.01.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заяву позивача ОСОБА_1 про виклик свідків у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено. Викликані в судове засідання свідки.
В судовому засіданні 18.02.2019 року позивач позов підтримала, просила задовольнити, надала пояснення відповідно до обставин, викладених в позові, зазначила, що відповідач доводиться їй сином, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.02.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні на підставі пояснень позивача, досліджених письмових доказів, показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин.
З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстровим № 7024796, та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.09.2014 рокуОСОБА_1 належить 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Бакинська, буд. № 53 в м. Харків (а.с. 10).
З довідки, наданої майстром приватного сектору ділянки № 22 Новобаварського району м. Харкова від 21.08.2018 року за №140, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, та має такий склад сім`ї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрований, але не проживає) (а.с.6). Зазначені дані про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 відповідають інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова (а.с.11).
Відповідно до акту від 07.08.2018 року, складеного сусідами ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та завіреного майстром ділянки №22 приватного сектору Новобаварського району м. Харкова, відповідач ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Бакинська, 53/2, фактично не проживає з 2006 (а.с. 9).
Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, сусіди позивача та відповідача, у судовому засіданні підтвердили зазначені в позові та акті обставини і пояснили, що відповідач ОСОБА_2, який доводиться позивачу сином, приблизно з 2006 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_8, про будь-які перешкоди в проживанні відповідачу свідкам нічого невідомо.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, в судовому засіданні встановлено, що власник квартири позивач ОСОБА_1 має певні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком №53 по вул. Бакинській в м. Харкові, її право порушено, оскільки реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_2 за даною адресою, за якою він не проживає тривалий час, тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання будинку. При цьому ОСОБА_2, є членом сімї власника житла, не має права власності на вищевказане домоволодіння, в судове засідання не зявився, відзиву не надавав та не довів протилежних обставин, поважності причин його не проживання за адресою реєстрації або факту відповідної домовленості з власником житла.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 53 по вул. Бакинській в м. Харкові, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду.
На підставі ст.. 141 ЦПК України у звязку із задоволенням позовних вимог сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного і керуючись Конституцією України, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України,ст.ст. 156 ЖК УРСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку №53 по вул. Бакинська в м. Харкові.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, паспорт серії ММ №863018, виданий 1 МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 28.01.2001 року, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12;

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, паспорт серії ММ №071098, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12

Суддя Н.В.Баркова