КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

13 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року (суддя Шевченко Т.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄА ГРУП» про розірвання контракту, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та несвоєчасну виплату заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду 18 вересня 2019 року ОСОБА_1 направив до суду апеляційну скаргу

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2019 року позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу було залишено без руху та надано строк в п`ять днів з дня вручення копії ухвали для надання документів про оплату судового збору та усунення недоліків апеляційної скарги.

Згідно частини 5 статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Частина 11 статті 272 ЦПК України передбачає, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У апеляційний скарзі ОСОБА_1 свою офіційну електронну адресу не зазначив, тому копія ухвали судді від 2 жовтня 2019 року направлялась позивачу для виконання за адресою, вказаною ним в апеляційній скарзі, проте 6 листопада 2019 року повернулася на адресу суду без вручення з відміткою про закінчення терміну зберігання, що підтверджується конвертом з довідкою поштового відділення (с.с.99, 100).

Також на конверті наявні відмітки про залишення ОСОБА_1 3 жовтня 2019 року та 5 жовтня 2019 року повідомлення про необхідність отримання поштового відправлення.

У зв`язку із неотриманням ОСОБА_1 копії ухвали судді та враховуючи необхідність повідомлення судом особи, яка подала апеляційну скаргу, про наявність судового рішення, 28 жовтня 2019р. та повторно 5 листопада 2019р. позивача телефонним зв`язком за номером, зазначеним ним у апеляційній скарзі, було повідомлено про наявність ухвали судді про залишення без руху його апеляційної скарги та необхідність отримання копії ухвали на поштовому відділенні, і усунення недоліків апеляційної скарги (с.с.97, 98).

Крім того, копія ухвали від 2 жовтня 2019 року була розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 4 жовтня 2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84693616), доступ до вказаного Реєстру є вільним і ОСОБА_1 , як особа, яка звернулася із апеляційною скаргою, мав можливість ознайомитися із вказаним процесуальним документом.

За таких обставин, вважаю, що судом були застосовані всі можливі та передбачені чинним процесуальним законодавством способи повідомлення позивача про наявність ухвали про залишення без руху його апеляційної скарги та необхідність усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Звернувшись до суду з апеляційною скаргою 18 вересня 2019р., позивач тривалий час не цікавиться її подальшим розглядом, не отримує направлену судом кореспонденцію, не реагує на телефонні повідомлення апеляційного суду, що свідчить про недобросовісне відношення позивача до своїх процесуальних обов`язків та призводить до порушення строків розгляду справи апеляційним судом.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Каракуця проти України» (16 лютого 2017 р.) Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про наявність порушення доступу до суду, звернув увагу на строк, протягом якого заявники не зверталися до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги та зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, тому порушення їх прав у розумінні ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод не було.

Враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_1 28 жовтня 2019 року та 5 листопада 2019 року був належним чином повідомленим про наявність ухвали про залишення без руху його апеляційної скарги та про необхідність усунення недоліків апеляційної скарги, мав можливість отримати копію ухвали або ознайомитися з нею у Єдиному державному реєстрі судових рішень, однак, від свого процесуального обов`язку ухилився, тобто не проявив належної зацікавленості у розгляді його справи та станом на 12 листопада 2019р. документу про оплату судового збору не надав, недоліки апеляційної скарги не усунув.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з

порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, згідно якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки подана позивачем апеляційна скарга не оплачена судовим збором, не відповідає вимогам ст. 356ЦПК України, у наданий строк ОСОБА_1 доказів оплати судового збору не надав, недоліки апеляційної скарги не усунув, апеляційна скарга підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄА ГРУП» про розірвання контракту, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та несвоєчасну виплату заробітної плати, відшкодування моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя