Справа № 373/554/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Залеської А.О.

при секретарі Домантович О.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Панченко ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 500 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.10.2018 близько 18:00 год. відповідач ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 6 по вул. Можайській в м. Переяслав-Хмельницькому вчинив сварку з ОСОБА_1 , при цьому в присутності сусідів виражався в адресу останнього нецензурною лайкою, що встановлено постановою суду від 22.12.2018 відносно ОСОБА_3 , якою він притягнутий до відповідальності за ст. 173 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 03.01.2019. Своїми неправомірними діями ОСОБА_3 завдав значних моральних страждань позивачу у виді порушення спокою та нормального способу життя, відчуття приниження та зневаги, негативного впливу на здоров`я, що стало причиною стаціонарного лікування існуючого в нього серцево судинного та неврологічного захворювання. Крім цього відповідач заподіяв йому майнову шкоду у зв`язку з тратами часу та пального, пов`язаними з явкою до поліції та суду, яку він оцінив щонайменше у 500 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що протиправна, зверхня поведінка відповідача визнана постановою суду та була спрямована особисто на нього в громадському місці при свідках сусідах, які його добре знають як авторитетну людину, колишнього депутата міської ради та ветерана МВС. Нецензурна лексика відповідача в його адресу є в край образливою та принижує його честь та гідність, повагу до якої він заслужив своєю працею та життям. Вказав, що визначив розмір моральної шкоди в мінімальній сумі 5000 грн, оскільки розуміє, що довести більше йому складно, хоч насправді він дотепер страждає від приниження відповідача, який до того ж навіть не вибачився та не вітається з ним при зустрічі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 у відзиві на позов та в судовому засіданні просила повністю відмовити у задоволенні позову. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довів належними, допустимими і достатніми доказами факт порушення своїх майнових та немайнових прав, заподіяння шкоди саме відповідачем ОСОБА_3 , а також розмір цієї шкоди. Вказує, що позивачем не додано жодних доказів на підтвердження понесених майнових витрат, не підтверджено фактів володіння чи користування ним транспортним засобом, яким він з його слів приїздив до поліції та суду, а також не надано обґрунтованого розрахунку майнової шкоди. Також представник вважає недоведеною вимогу позивача про стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме дії відповідача спричинили погіршення стану його здоров`я Представник позивача зауважила, що постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 22.12.2018 у справі № 373/2382/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 173 КУпАП, позивача ОСОБА_1 не визнано потерпілим.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлені наступні обставини.

З копії постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.12.2018 у справі № 373/2382/18 вбачається, що ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП (а.с.6).

За змістом цієї постанови 03.10.2018 близько 18:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 6 по вул.Можайській в м. Переяслав-Хмельницькому, під час сварки з ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в його адресу. При цьому були присутні мешканці будинку свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які допитані судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення. (а.с.6).

Ксерокопії посвідчення Серії НОМЕР_1 та пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_2 свідчать про те, що ОСОБА_1 є пенсіонером МВС за вислугу років та являється інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.8).

Із копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 8065 від 21.12.2018 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 29.11.2018 по 21.12.2018 перебував на лікуванні в Українському державному медико-соціальному центрі ветеранів війни з приводу основного захворювання: дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. (атеросклеротична, гіпертонічна) з вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромами, когнітивним зниженням (а.с.5).

Спір між сторонами виник з деліктних правовідносин про відшкодування шкоди, які регулюються нормами глав 3, 82 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ст. 23 цього Кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За загальними правилами, визначеними в статтях 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, зокрема є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага.

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, які є недоторканими.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними,

між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 9 від 24.10.2003).

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи аргументи та доводи сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 16, п.п.8, 9 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів серед іншого можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Твердження позивача про понесені ним витрати на бензин для поїздок до відділу поліції та суду, а також наявність упущеної вигоди від втраченого, у зв`язку з цим, часу не підтвердженні жодним доказом. Факт отримання позивачем матеріального прибутку та втрата його по причині явок до поліції та суду ним не доведено та спростовується тим, що він є непрацюючим пенсіонером, інвалідом ІІ групи. Також позивач не підтвердив факту володіння чи користування транспортним засобом, на який він поніс витрати на бензин та факт придбання бензину. З огляду на те, що позивач є мешканцем територіально невеликого м. Переяслав-Хмельницького, де також знаходиться відділ поліції та суд, такі трати на приватний транспортний засіб не можуть визнаватись необхідними.

Оскільки, позивачем не доведено та судом не встановлено факту заподіяння йому матеріальної шкоди неправомірними діями відповідача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 500 грн.

Що стосується, позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Факт неправомірних дій по відношенню до позивача з боку відповідача підтверджується постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.12.2018, якою ОСОБА_3 визнано винним за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство). За змістом цієї постанови ОСОБА_3 в громадському місці нецензурно висловлювався в адресу ОСОБА_1 , і ці обставини відповідач визнав в суді при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що така протиправна поведінка відповідача є принизливою для будь-якої людини, яка дорожить своєю честю та гідністю, авторитетом та позитивним сприйняттям в суспільстві, в тому числі і серед мешканців мікрорайону за місцем проживання.

З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8065 Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни, вбачається що лікування позивача в період з 29.11.2018 по 21.12.2018 припало на час, коли справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності перебувала на розгляді в Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суді Київської області, який 22.12.2018 виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Однак, позивачем не надано доказів, що саме дії відповідача спричинили погіршення стану його здоров`я, зокрема в частині загострення гіпертонічної хвороби, оскільки за медичною допомогою він звернувся після спливу 56 днів від дня події 03 жовтня 2018 року, коли відповідач порушив громадський порядок, повів себе протиправно та зневажливо до позивача.

В той же час, враховуючи те, що позивач є пенсіонером МВС у відставці, старшим від відповідача майже на двадцять років, страждає сердечно-судинними та нервовими захворюваннями, внаслідок яких визнаний інвалідом ІІ групи, протиправні дії відповідача мали наслідком спричинення позивачу моральної шкоди у виді сильного душевного хвилювання, приниження його честі та гідності.

Твердження позивача, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 був порушений його спокій та нормальний спосіб життя, у зв`язку з необхідністю захисту немайнових прав та інтересів є переконливими та приймаються судом.

Враховуючи характер та обсяг фізичних та душевних страждань позивача, в зв`язку протиправною поведінкою відповідач, те, що притягнення винного до адміністративної відповідальності за заявою - повідомленням ОСОБА_1 частково компенсувало позивачу маральні втрати, чим зменшило глибину та тривалість моральних страждань, суд з врахуванням всіх обставин справи та особи позивача вважає розмір моральної шкоди, про стягнення якої він просить завищеним та зменшує до 2000 грн, виходячи з засад розумності та справедливості.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому він підлягає стягненню з відповідача, в порядку ст. 141 ЦПК України на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи з розміру, визначеного Законом України «Про судовий збір» при поданні позову немайнового характеру (04 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Оскільки позовні вимоги в частині моральної шкоди задоволені на 40 відсотків, судовий збір стягується з відповідача пропорційно, тобто 40 відсотків від належної до сплати суми судового збору, що становить 307,36 грн (768,40 х 40%)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок адміністративного правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн (дві тисячі гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 307,36 грн судового збору

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3

Повний текст рішення виготовлено 23.07.2019.

Суддя А. О. Залеська