Провадження № 2/161/3723/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грабовській Г.О.

за участю:

представник відповідача Запорожця С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 травня 2018 року він уклав договір позики з відповідачем на суму в розмірі 400000 грн., яку останній зобов`язувався повернути до 15 травня 2019 року.

Проте, до цього часу відповідач зобов`язання за договором не виконав.

На підставі наведеного просить суд, стягнути з ОСОБА_2 в його користь суму боргу за договором позики в розмірі - 400000 грн.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

До судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач також до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 15 травня 2018 року ОСОБА_2 відповідно до договору позики, позичив у ОСОБА_1 суму в розмірі 400000 грн., яку відповідач зобов`язувався повернути до 15 травня 2019 року (а.с. 21).

Згідно з п. 2 договору позики, надання позики здійснюється в готівковій формі, одночасно з підписанням даного договору сторонами.

Відповідно до п. 6 договору позики, за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність, встановлену чинним законодавством.

Однак, кошти до даного часу за договором позики від 15 травня 2019 року ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 , тобто, умови договору не виконав.

Таким чином, відповідач істотно порушив вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 536, 549, 550, 554, 1049 ЦК України, умови договору позики в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 400000 грн.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки, відповідач визнав позовні вимоги позивача повністю та у зв`язку з тим, що позивач мав би сплатити судовий збір у розмірі 4000 грн., тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 2000 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 533, 629, 631, 651, 1046-1052 Цивільного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 400000 (чотириста тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідача ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 13 листопада 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.