Справа № 485/1306/19
Провадження № 2/485/698/19
13 листопада 2019 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Квєтки І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування належним їй на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі донька та онука за вказаною адресою зареєстровані, але не проживають більше одного року без поважних причин. Реєстрація відповідачів перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, отримувати субсидію. Відповідачі постійно проживають за адресою в с.Баратівка Снігурівського району Миколаївської області, проте відмовляються знятися з місця реєстрації у добровільному порядку.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Позивачка подала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи заперечень не мала.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . На підтвердження такого позивачкою надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 12824854 від 14.11.2013 року (а.с.5).
16 квітня 2002 року у вказаному жилому будинку була прописана відповідачка - донька позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 28 листопада 2014 року зареєстрована онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено довідками Горохівської сільської ради від 22 серпня 2019 року №75, 76 та від 16 листопада 2018 року №№ 1697, 1698 (а.с.6-7,13,14).
Актом депутата Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Лубик М.Я. від 15.11.2018 року, встановлено що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно зареєстровані в АДРЕСА_1 в АДРЕСА_2 своєї матері ОСОБА_1 , але не проживають. Підпис депутата засвідчено сільським головою ОСОБА_4 та скріплено печаткою (а.с.8).
Згідно довідки Горохівської сільської ради №523 від 13.11.2019р. відповідачі не проживають за місцем реєстрації з 2009 року.
Позивач зазначає, що відповідачі добровільно змінили місце проживання та постійно проживають за адресою с.Баратівка Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою в.о. старости Баратівського старостинського округу Снігурівської міської ради Миколаївської області Павлік Л.В. №288 від 04.11. 2019 року.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Відповідно до статті 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідачів за зареєстрованим місцем проживання тривалий строк, а саме з 2009 року, тобто понад дев"ять років, відсутності доказів щодо створення позивачкою перешкод у користуванні житлом, участі відповідачів в утриманні будинку чи виявлення ними інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідачів понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у житловому будинку, при цьому реєстрація відповідачів створює для позивачки перешкоди у користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268, 280 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Садове Снігурівського району Миколаївської області, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м.Снігурівка Миколаївської області, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) судових витрат з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд, який відраховується з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення - 13.11.2019р.
Суддя