Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/5012/18
Провадження № 2/191/1444/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01.03.2019
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бондаренко Г.В.
за участю секретаря - Лобода Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського нотаріального округу ОСОБА_3, їй належить квартира №26, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. М. Коцюбинського (Куйбишева), 194. 09.07.2010 року відповідач зареєстрований в її квартирі, але там не проживає, що підтверджується довідкою та актом обстеження СМКП «ЖЕК-2» від 15.11.2018 року. Оскільки відповідач не проживає в квартирі за місцем своєї реєстрації, вважає що він втратив право користування вищевказаним житлом. Зазначені обставини позбавляють її права на отримання субсидії.
Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. М.Коцюбинського (Куйбишева)АДРЕСА_1.
До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З копії договору купівлі-продажу від 19.12.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 3463, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_1.
Право приватної власності на квартиру розташовану за адресою: м. Синельникове, вул.. Куйбишева, 194/26, за позивачкою ОСОБА_1 також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.02.2014 року, відповідно до якого їй належить зазначена квартира на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 3463.
Згідно довідки про склад сім'ї від 15.11.2018 року виданої СМКП «ЖЕК-1», в квартирі за адресою м. Синельникове, вул.. М.Коцюбинського, 194/26 зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який за вказаною адресою не проживає згідно акту.
Згідно з ОСОБА_6 обстеження від 15.11.2018 року, складеного комісією СМКП «ЖЕК-1» в присутності сусідів ОСОБА_6, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_7, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Синельникове, вул. М.Коцюбинського, 194/26 не проживає з вересня 2017 року, знаходиться на навчанні в Канаді м. Монреаль.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України- член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №26 в будинку №194 по вул. М.Коцюбинського (Куйбишева), м. Синельникове, оскільки відповідач не проживає у даній квартирі більше одного року без поважної причини.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №26 в будинку №194 по вул. М.Коцюбинського (Куйбишева) в м. Синельникове, Дніпропетровської області, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_9