ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/2062/19
Провадження № 22-ц/4820/1635/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р. С., Грох Л. М., Купельського А. В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Грицівської селищної ради на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2019 року, суддя Березюк Н.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Грицівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

встановив:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Грицівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 , (надалі «спадкодавець»). Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на його майно, в тому числі на земельну частку (пай) із земель КСП «Хлібороб» на території Рожичнянської сільської ради Шепетівського району. Позивач після смерті чоловіка у встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, однак листом нотаріуса від 20.05.2019 року №317/02-14 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю в неї оригіналу правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.07.2019 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешканка АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) право на земельну частку (пай) розміром 4, 23 умовних кадастрових гектари на території Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі Грицівська селищна рада просила скасувати рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, врахувати подані заперечення та застосувати наслідки спливу позовної давності. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що право на земельну частку (пай), яка входить до складу спадщини, набуте спадкодавцем на законних підставах. Висновки суду суперечать вимогам Конституції України, Земельного кодексу України та прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, Цивільного кодексу України, що регулюють земельні відносини та які вказують на те, що за життя спадкодавець не набув права на земельну частку (пай). Відповідні правові висновки в аналогічних справах викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до повідомлення начальника відділу у Шепетівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №М-19170-0.35-192/148-19 від 16 квітня 2019 року спадкодавець включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 000027, виданого 14 лютого 1996 року КСП «Хлібороб» с. Устянівка Шепетівського району Хмельницької області за №201, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця не видавався. Як вбачається зі змісту Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 000027, виданого 14 лютого 1996 року, відповідно до рішення Рожичнянської сільської ради народних депутатів від 24 травня 1995 року №2 КСП «Хлібороб» с. Устянівка Рожичнянської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області передано у колективну власність 2159, 9 га землі у межах, призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В Шепетівській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №88/2019 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56218133 від 20 травня 2019 року. Повідомленням Шепетівської районної державної нотаріальної контори №317/02-14 від 20 травня 2019 року відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на право на земельну частку (пай) розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах КСП «Хлібороб» с. Устянівка Шепетівського району, у зв`язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували право на спадкове майно. Апелянт також вказав на пропуск позивачем строку позовної давності, враховуючи значний проміжок часу, який пройшов з дня отримання КСП «Хлібороб» Державного акту на право колективної власності на землі і до дня звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду. Крім того, на думку селищної ради, вона є неналежним відповідачем у справі, оскільки на її території відсутня земельна ділянка, яка може бути виділена позивачу в порядку розпаювання земель.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції були повідомлені належним чином. В письмовій заяві представник апелянта просив провести розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом. На момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_1 , його син, ОСОБА_3 та дружина, позивач ОСОБА_1 (а.с. 14).

14.02.1996 року КСП «Хлібороб», с. Устянівка Рожичнянської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області було видано державний акт на право колективної власності на землю площею 2159,9 га землі у межах, призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Підстава видачі державного акту - рішення Рожичнянської сільської ради народних депутатів від 24.05.1995 року, №2.

Відповідно до довідки архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області №М-8/04-06 від 12.01.2016 року у фонді №118 колгоспу ім. Фрунзе с. Устянівка Шепетівського району є відомості про перебування ОСОБА_2 в членах колгоспу (протокол засідання правління колгоспу від 10.06.1989 року, №8 та від 31.03.1992 року, №3).

В повідомленні начальника відділу у Шепетівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 16.04.2019 року зазначено про те, що ОСОБА_2 був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №000027, виданого 14.02.1996 року КСП «Хлібороб» с. Устянівка Шепетівського району Хмельницької області за №201, сертифікат на право на земельну частку (пай) не ім`я ОСОБА_2 не видавався.

Після смерті ОСОБА_2 в ОСОБА_4 районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №88/201. Повідомленням нотаріальної контори від 20.05.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . на право на земельну частку (пай) розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах КСП «Хлібороб» с. Устянівка Шепетівського району у зв`язку з відсутністю документів, які б підтвердили право на спадкове майно.

Задовольняючи позов суд виходив з доведеності факту отримання за життя спадкодавцем ОСОБА_2 права на земельну частку (пай), тому його дружина, позивач ОСОБА_1 має право на земельний пай чоловіка в порядку спадкування за законом.

Однак такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року, №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Згідно розяснень, наданих в п. 11 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що засвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід враховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власником таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до положень ч.ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

За ч.ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Частина 2 статті 23 ЗК України 1990 року визначила, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента від 08.08.1995 року, № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», (далі - Указ), встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі ст. 9 ЦК Української РСР здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.

Право на земельну ділянку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

Тобто, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю, і, відповідно, для спадкування такого права воно має існувати у спадкодавця на день відкриття спадщини.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавчих актів слід прийти до висновку про те, що факт внесення спадкодавця до списків громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства лише вказує на наміри щодо виділення цій особі земельної ділянки.

Спадкодавець ОСОБА_2 на момент смерті не набув право на пай, у зв`язку з тим, що право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.

Вирішуючи справу суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що на день видачі КСП «Хлібороб» державного акта на право колективної власності на землю від 14.02.1996 року ОСОБА_2 не був членом вказаного сільськогосподарського підприємства, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином ОСОБА_2 не набув права на спірну земельну частку (пай), у зв`язку із чим указану земельну частку (пай) не можна вважати частиною спадкового майна померлого, тому правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не вбачається.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №599/1833/15-ц, 18.03.2019 року у справі №282/527/17, 14.08.2019 року, у справі №372/510/17-ц.

Судом також не надано оцінки тій обставині, що, як вбачається зі змісту довідки в.о. старости сіл Орлинці, Устянівка, Рожична Грицівської селищної ради від 20.05.2019 року, на день смерті ОСОБА_2 разом з ним постійно проживав та був зареєстрований, крім дружини, ОСОБА_1 , також і його син, ОСОБА_3 . У зв`язку з цим судом не вирішено питання щодо наявності у сина спадкодавця прав відносно спадкового майна.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги Грицівської селищної ради, скасуванням рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 1168 грн. 95 коп. підлягають відшкодуванню за рахунок коштів позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Грицівської селищної ради задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Грицівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), на користь Грицівської селищної ради, 30455, смт. Гриців, вул. Шевченка, 2, , судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 1168 грн. 95 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2019 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.В. Купельський