Провадження № 2/537/229/2019
Справа № 537/5376/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.02.2019 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Фадєєвої С.О., при секретарі Посмітній О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорест груп» про стягнення заборгованості з заробітної платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано у ТОВ «Форест груп» довідку про заборговану заробітну плату на день звільнення ОСОБА_1
Відповідачем ухвала суду в частині витребування доказів виконана не була.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи
Представник позивача адвокат ОСОБА_2 до судового засідання не з»явився, надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі.
Представник відповідача, ТОВ «Укрфорест груп», в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за юридичною адресою та шляхом направлення повідомлень на офіційну електронну адресу, вказану у ЄДРПОУ, не надав до суду відзиву чи пояснень про причини неявки.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні та підтверджується записами трудової книжки АС №606344, ОСОБА_1 наказом № ТВ 000000104 від 05.09.2016 прийнятий начальником цеху ТОВ «Тара Вуд». Наказом № 09/3-2016 від 20.09.2016 ТОВ «Тара Вуд» перейменовано з 20.09.2016 у ТОВ «Укрфорест Груп». Згідно наказу № ТВ НОМЕР_1 від 08.12.2017 ОСОБА_1 звільнений за ч.3 ст.38 КУпАП у зв»язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю.
Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Укрфорест Груп» не перебуває в процесі припинення на час розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статі 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Як встановлено в судовому засіданні, в день звільнення з позивачем розрахунку із невиплаченої заробітної плати проведено не було, що не спростовано відповідачем.
Судом витребовувалися ухвалою від 29.11.2018 року від ТОВ «Укрфорест Груп» докази на підтвердження суми заборгованості підприємства перед позивачем, проте ухвала суду виконана не була.
Відповідно до вимог статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу Законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Як встановлено в судовому засіданні з дня звільнення ОСОБА_1, тобто з 08 грудня 2017 року, і по теперішній час ТОВ «Укрфорест груп» з позивачем не провело повного розрахунку належних йому сум, що є порушенням вказаних вище норм чинного законодавства.
Згідно пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до пункту 2 зазначеної Постанови, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Тобто, для вирахування середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 необхідно враховувати його виплати за жовтень та листопад 2017 року.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму завданої останньому моральної шкоди внаслідок незаконних дій щодо невиплати заробітної плати, суд виходить з наступного. Згідно статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Як встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав ОСОБА_1, а саме невиплати йому заробітної плати протягом тривалого періоду, тобто порушення відповідачем конституційного права позивача на оплату працю, було порушено звичний для останнього уклад життя, що завдало йому моральних страждань, які виразилися в переживаннях, повязаних зі зверненням до відповідної установи зі скаргою на дії роботодавця, неспроможністю виплатити аліментні зобов»язання, позивач зазнав втрат немайнового характеру, тобто йому завдано моральну шкоду. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, та беручи до уваги рекомендації, викладені у постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 грн. 00 коп. Також підлягають стягненню з ТОВ «Укрфорест груп» на користь позивача понесені витрати на оплату правової допомоги.
Окрім того, на підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Укрфорест груп» в дохід держави судовий збір в розмірі 1682,29 грн. (768,40 + 913,89).
Керуючись статями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статями 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України, Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Постановою Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорест груп» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорест груп» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним на оплату правової допомоги в розмірі 2500 грн. 00 коп.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорест груп» на користь держави судовий збір в розмірі 1682 грн. 29 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Суддя С.О.Фадєєва
Повний текст рішення виготовлено та оголошено 28.02.2019 о 13 год.