ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк,

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ Приватбанк, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за договором банківського вкладу враховуючи нараховані відсотки.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 липня 2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № SAMDN3342 «Стандарт», за яким сума вкладу склала 27 372,82 грн. зі сплатою 18% річних на строк до 23 липня 2014 року. На звернення позивача з заявою про повернення депозитного вкладу та відсотків за ним, на що отримала відмову /а.с.4-5/.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року заявлені позовні вимоги задоволено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 банківський вклад за договором № SAMDN3342 «Стандарт» від 23 липня 2013 року в розмірі 27 372,82 грн., нараховані відсотки за користування коштами відповідно до договору в розмірі 22 352,67 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с.210-213/.

Не погодившись з рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не застосовано норми матеріального права, що підлягали застосуванню до правовідносин сторін, допущено порушення норм процесуального права щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що призвело до неправильного вирішення справи /а.с.217-219/.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вона є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDN3342 на оформлення вкладу «Стандарт», 12 місяців, за умовами якого сума вкладу склала 20 000 грн. зі сплатою 18% річних на строк до 23 липня 2014 року /а.с. 152/. В матеріалах справи міститься оригінал вказаного договору.

28 серпня 2018 року позивачем було здійснено поповнення депозиту на 7 000 грн. /а.с. 11/.

Відповідно до довідки №36025845 від 06 травня 2014 року сума депозиту за спірним договором становила 27 372,82 грн. /а.с. 12/.

Факт укладання між сторонами договору банківського вкладу та факт зарахування коштів на банківський рахунок відповідачем не заперечується та визнається, що підтверджується наданими поясненнями в апеляційній скарзі банку /а.с.218/.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з заявами про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, проте банк зазначені вимоги не виконав та грошові кошти не повернув.

Доказів повернення АТ КБ «ПриватБанк» позивачу суми банківських вкладів та нарахованих процентів за ними матеріали справи не містять, тобто відповідач не виконав взяті на себе договірні зобовязання, внаслідок чого за договорами виникла заборгованість.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першої статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).

Згідно із статтею 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. За частиною першою статті 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до частини першої, другої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно з частиною пятою статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно із частиною другою ст.625 ЦК України разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 12, 81 ЦПК України), встановивши, що відповідач не виконав свої зобовязання за договорами та не повернув позивачу суму вкладу, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням положень частини другої статті 625 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_2