Справа № 226/1540/19
Провадження № 2/226/529/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

при секретарі Тіссен О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_2 він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2016 року. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька ОСОБА_3 . В жовтні 2018 року з причини взаємних непорозумінь та нехтування відповідачкою сімейними інтересами їх шлюбно-сімейні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Зазначаючи на тому, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного і примирення у зв`язку з цим між ними неможливе, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Відповідачка, яка також належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, заяви з висловленням своєї позиції щодо заявленого позову суду не надала. З огляду на вказані обставини суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними у ній доказами.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 30 (арк.спр. 6). В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.7).

Згідно обґрунтувань позовної заяви, не заперечених відповідачкою, причиною припинення сімейних стосунків є відсутність взаєморозуміння між сторонами та, як наслідок, припинення шлюбних стосунків. Згідно позиції позивача, висловленій в позовній заяві, зберігати шлюб він не бажає, вважаючи, що примирення між ним і відповідачкою неможливе.

Відзиву на позов з обґрунтуванням своєї позиції щодо заявленого позову відповідачкою, яка 30.07.2019року особисто отримала в суді копію позовної заяви з долученими до неї документами (а.с.24), не подано, що дає суду підстави для висновку про її байдужість до збереження шлюбу.

Відповідно до ст.12 Цивільного процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Статтею 24 Сімейного Кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

Як вбачається з позовної заяви, поданої позивачем, зберігати шлюб та відновлювати сімейні стосунки з відповідачкою він не бажає, що знаходиться в межах його гарантованих законом прав і дає суду підстави вважати, що розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі. Не висловлення відповідачкою своєї думки з приводу заявленого позову, її неприбуття в судове засідання також дозволяє суду зробити висновок, що розірвання шлюбу відповідає і її дійсній волі. Так як суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, з яких майнового спору або спору з приводу виховання дитини не вбачається, у суду є підстави вважати, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також їхньої дитини.

З огляду на вище зазначене позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.110, 112, Сімейного Кодексу України, ст.ст.2, 4,13,259,263-265,273,352 Цивільного процесуального Кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , податковий номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (до шлюбу ОСОБА_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_2 , зареєстрований 26 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 30, розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Клепка Л.І.