У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про арешт коштів боржника та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовної заявою до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про арешт коштів боржника та зобов`язання вчинити певні дії та просить скасувати постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04 квітня 2019 року про арешт коштів боржника, винесену на підставі виконавчого листа Апеляційного суду № 2-6679/11 від 28 травня 2012 року, зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт з грошових коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках у банківських установах, який було накладено на підставі постанови Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 46895194 від 04 квітня 2019 року про арешт коштів боржника, винесену на підставі виконавчого листа Апеляційного суду № 2-6679/11 від 28 травня 2012 року.

Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж п`ять днів з дня отримання заявником ухвали.

Згідно ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визнає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити(реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнання права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту вимог вбачається, що позивач не погоджуються з діями державного виконавця під час виконання судового рішення, яке ухвалено відповідно до норм ЦПК України. Дані питання вирішуються судом у відповідності до розділу VII ЦПК України та передбачають форму такого провадження на підставі відповідної скарги заявника за участю заінтересованих осіб.

У п. 13 Постанові № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року зазначено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3- 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Виходячи з наведеного, позивачу необхідно визначитися з вимогами та звернутися до суду у відповідному провадженні.

Копію ухвали суду від 17 вересня 2019 року позивачем було отримано 25 вересня 2019 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, станом на 12 листопада 2019 року позивач не усунув недоліки, що викладені в ухвалі суду від 17 вересня 2019 року.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повернення позовною заяви ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про арешт коштів боржника та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 185, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про арешт коштів боржника та зобов`язання вчинити певні дії, вважати такою, що не подана та повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна