Провадження № 2/161/789/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Крупінської С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08.01.2017 року він позичив ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 600 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідач ОСОБА_2. написав розписку, у якій підтверджує факт отримання у борг грошей. При цьому, відповідач зобовязувався повернути грошові кошти до 01.02.2017 року. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобовязання з повернення коштів не виконав, а тому він змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь 16 692 грн. основного боргу, 3% річних в розмірі 928, 91 грн., відсотки в сумі 4 685 грн. 44 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, а тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 08.01.2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 гроші в сумі 600 доларів США, вказана обставина підтверджується розпискою (а.с. 6).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позикодавець свої зобовязання перед позичальником виконав, передав останньому грошові кошти в розмірі 600 доларів США. Вказаний факт підтверджується розпискою (а.с. 6).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, заборгованість згідно розписки складає 600 доларів США, що по курсу НБУ станом на 10.12.2018 року становить 16 692 грн., а тому з нього слід стягнути в користь позивача суму позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір 3% річний за період з 02.02.2017 року по 10.12.2018 року становить 33,39 доларів США, що по курсу НБУ 928 грн. 91 коп.

Крім того, ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що відповідач не виконує умови договору позики, борг ОСОБА_2 станом на 10.12.2018 року не повернуто, то суд приходить до висновку, що вимога про стягнення відсотків по договору позики в розмірі 4 685 грн. 44 коп. підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 526, 599, 625, 1048, 1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 22 306 (двадцять дві тисячі триста шість) грн. 35 коп. з них: 16 692 (шістнадцять тисяч шістсот девяносто дві) грн. основного боргу, 3% річних в розмірі 928 (девятсот двадцять вісім) грн. 91 коп., відсотки в розмірі 4 685 (чотири тисячі шістсот вісімдесят пять) грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 13.02.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська