Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 296/9122/16-ц

провадження № 61-25016св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2017 року у складі судді Шалоти К. В. та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Григорусь Н. Й., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), третя особа - ОСОБА_6, про визнання припиненим зобов'язань за договором іпотеки та припинення обтяження нерухомого майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 22 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_6, ОСОБА_8 укладений договір іпотеки, яким забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором від 21 травня 2007 року № 2012/110/372, укладеного між ОСОБА_8 та відповідачем. Предметом зазначеного договору іпотеки є магазин непродовольчих товарів, що розташований адресою: АДРЕСА_1, 75/100 частини якого належать ОСОБА_6, а 25/100 частини - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. За життя ОСОБА_8 своєчасно виконував умови кредитного договору. Його спадкоємцями є діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_9 Посилаючись на те, що внаслідок смерті ОСОБА_8 відбулася заміна боржника у зобов'язанні, іпотекодавець ОСОБА_6 не погоджувалася забезпечувати виконання зобов'язань новим боржником, а також на фактичне виконання зобов'язання, позивач вказувала на те, що зобов'язання за договором іпотеки від 22 травня 2007 року є припиненими.

Із урахуванням наведеного, позивач просила суд визнати припиненим зобов'язання за договором іпотеки від 22 травня 2007 року, припинити обтяження нерухомого майна, а саме: магазину непродовольчих товарів, літ. «А», загальною площею 112,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що передано в іпотеку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно з договором іпотеки від 22 травня 2007 року, виключити запис про обтяження цього майна із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у тому числі із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та із Державного реєстру іпотек, а також стягнути із відповідача понесенні нею судові витрати.

У грудні 2016 року третя особа ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», пред'явивши самостійні вимоги на предмет спору, що є аналогічними позовним вимогам ОСОБА_4

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано припиненим зобов'язання за договором іпотеки, укладеним 22 травня 2007 року між ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за № 7232. Припинено обтяження нерухомого майна, а саме магазину непродовольчих товарів, літ. «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 112,0 кв. м. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_6 не є боржником за кредитним договором та спадкоємцем майна ОСОБА_8, згоди відповідати за зобов'язання нових боржників не давала, тому зобов'язання за договором іпотеки від 22 травня 2007 року є припиненими з дня смерті ОСОБА_8 Вимога про виключення запису про обтяження майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не підлягають до задоволення, оскільки такі дії не належать до компетенції суду.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_6 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що договір іпотеки не припинив свою дію, з огляду на те, що після смерті боржника його спадкоємці прийняли спадщину, а ОСОБА_6 згідно з умовами договору іпотеки, надала свою згоду відповідати за зобов'язаннями за кредитним договором у разі заміни позичальника у зобов'язанні його спадкоємцями.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2017 року представник ОСОБА_4, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13 червня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 не давала своєї згоди за зобов'язаннями нових боржників та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для припинення іпотечного договору. Крім того, суд апеляційної інстанції у порушення вимог частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року повторно досліджував обставини, які встановленні судовими рішеннями у інших справах. Також, суд апеляційної інстанції незаконно прийняв заяву про уточнення вимог апеляційної скарги, оскільки така у порушення вимог частини першої статті 300 ЦПК України 2004 року подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справа разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_4, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Встановлені судом обставини

Судами встановлено, що 21 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль», та ОСОБА_8 укладений кредитний договір № Z012/110/372, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 139 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 20 травня 2014 року.

На забезпечення виконання основного зобов'язання ОСОБА_8 за вказаним кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль», та ОСОБА_8, ОСОБА_6 22 травня 2007 року укладений договір іпотеки, зареєстрований у реєстрі за № 7232, предметом якого є магазин непродовольчих товарів, загальною площею 112,0 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 у розмірі 75/100 частини, та ОСОБА_6 у розмірі 25/100 частини.

Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано відповідачем у порядку, визначеному законом, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 07 лютого 2011 року серії НОМЕР_1.

13 вересня 2011 року спадкоємці ОСОБА_8, його діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_9, уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, за умовами якого у власність ОСОБА_4 перейшли 25/100 ідеальних частини магазину непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року встановлено, що станом на 26 квітня 2016 року наявна прострочена заборгованість за кредитним договором від 21 травні 2007 року № Z012/110/372 у сумі 24 699,95 дол. США.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 598 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов'язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов'язано з його особою.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Таким чином, відсутні такі підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника за кредитним договором.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи те, що зобов'язання за кредитним договором не припинено, оскільки після смерті ОСОБА_8 відбулася заміна боржника у кредитному договорі шляхом прийняття спадкоємцями спадщини, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що правові підстави для задоволення позову відсутні, оскільки сам факт смерті боржника згідно з чинним законодавством України не може бути підставою для припинення іпотеки.

Посилання заявника на судові рішення, якими встановлено, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не зверталося до спадкоємців із вимогою про сплату боргу за кредитним договором від 21 травня 2007 року, не свідчать про те, що зобов'язання за цим договором є припиненими.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що суд апеляційної інстанції незаконно прийняв заяву про уточнення вимог апеляційної скарги, оскільки така у порушення вимог частини першої статті 300 ЦПК України 2004 року подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, є безпідставними з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Положеннями статті 121 ЦПК України 2004 року передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимоги, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без руху. В ухвалі зазначено, що із доводів апеляційної скарги вбачається, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» оскаржує рішення першої інстанції у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_6, хоча прохальна частина апеляційної скарги містить вимоги щодо скасування рішення в частині позовних вимог ОСОБА_4 Виходячи із наведеного, сума судового збору при поданні апеляційної скарги сплачена не у повному обсязі.

Враховуючи наведене, заява про уточнення вимог апеляційної скарги від 24 травня 2017 року подана ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, а тому в силу приписів статті 121 ЦПК України 2004 року вважається такою, що подана в день первісного подання апеляційної скарги.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції ? без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик