Справа № 309/2451/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі :

судді - доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

з участю секретаря - Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 29 жовтня 2018 року, ухваленого суддею Орос Я.В., повний текст рішення виготовлено 06 листопада 2018 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Хустського районного суду від 09.12.2015 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

На даний час визначена судом до стягнення сума є занадто малою і не може забезпечити утримання дитини як у зв'язку із зростанням споживчих цін так і в зв'язку із зростанням витрат на проживання, які збільшуються із віком дитини.

Оскільки відповідач є здоровим, немає на утриманні інших неповнолітніх чи малолітніх дітей та осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку, тому просила суд збільшити розмір аліментів визначений рішенням суду та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хустського районного суду від 29 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Хустського районного суду від 09.12.2015 року, за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, встановивши їх в розмірі 2000 гривень щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення донькою повноліття.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування скарги посилається на те, що в нього тимчасово відсутня стабільна робота та заробіток, тому його матеріальний стан не поліпшився. Не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Сторони у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 09.12.2015 р. відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, а також врахував відсутність доказів щодо погіршення матеріального стану платника аліментів та відсутність у нього на утриманні інших осіб.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки такого суд дійшов з додержанням вимог закону з огляду на наступне.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Згідно з статтею 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року становить - 1492 гривень, з 1 липня - 1559 гривні, з 1 грудня - 1626 гривень.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Також слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов'язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.

Доводи апелянта про те, що в нього тимчасово відсутня стабільна робота та заробіток, а тому сплата аліментів в сумі 2000 грн. поставить його у вкрай важке матеріальне становище, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є молодою особою працездатного віку, тобто за станом здоров'я здатний до активної трудової діяльності.

За таких обставин, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, правильно дійшов висновку про збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, встановивши його в розмірі 2000 грн. щомісячно. Підстав для зменшення такого розміру, як просить скаржник, апеляційний суд не знаходить.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 29 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: Судді: