УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року місто Чернігів

Справа №751/2652/17

Провадження№6/751/52/19

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Дасюк Н.В.

учасники справи:

заявник - головний державний виконавець Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Зуєнко Наталія Іванівна

заінтересовані особі - ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова подання головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Зуєнко Н.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Зуєнко Н.І. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2, до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно виконавчого листа №751/2652/17 від 09.10.2017 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 78 894,19 грн.

В обґрунтування вимог зазначає, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №57803548 з примусового виконання виконавчого листа №751/2652/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 78 894,19 грн. Зазначає, що 29.11.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак на сьогоднішній день рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь - яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

У судове засідання головний державний виконавець не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що при вирішенні подання покладається на розсуд суду.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 223, ч.4 ст.441 ЦПК України, вирішив проводити судове засідання у відсутності учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання, оглянувши цивільну справу №751/2652/17, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, 13 вересня 2017 року рішенням Новозаводського районного суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 77 294 грн 19 коп заборгованості за кредитним договором №001-24517-030613 від 03.06.2013 року, а також судовий збір в сумі 1 600 грн (а.с.29-30).

На виконання рішення суду 09 жовтня 2017 року видано виконавчий лист, який на підставі заяви ПАТ «Дельта Банк» від 09.11.2018 року пред'явлено до Новозаводського ВДВС м. Чернігів для примусового виконання (а.с.41,42).

За змістом ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

29 листопада 2018 року головним державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №751/2652/17, про що винесено постанову (а.с.43), яку 24 січня 2019 року направлено боржнику для виконання та відома (а.с.45).

Одночасно державним виконавцем винесено вимогу щодо необхідності подання боржником до 31.01.2019 року декларації про доходи та майно та явку до державного виконавця (а.с.44).

Як вбачається із рекомендованого повідомлення боржник постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та вимогу про явку до виконавця отримав 28 січня 2019 року (а.с.46), але матеріали справи не містять докази, що будучи належним чином повідомленим, боржник безпідставно не з'явився на виклик державного виконавця.

Разом з тим слід зазначити, що відкриття виконавчого провадження та виклик боржника до виконавця не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як тимчасове обмеження права особи на виїзд за межі України.

У поданні державний виконавець зазначає про те, що підставою для звернення до суду з даним поданням є те, що станом на день звернення до суду боржник не сплатив борг у розмірі 78 894,19 грн. Однак, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Крім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які виконавець повинен зазначити у поданні.

З матеріалів виконавчого провадження дійсно вбачається, що боржник ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с.47), але подаючи подання про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, державний виконавець не представив доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Як вбачається із змісту подання та матеріалів, що додані на його обґрунтування, останні не містять належних доказів, що підтверджували б свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у даному виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

За нормами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

За змістом ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Враховуючи зазначений в даних актах міжнародного та цивільного законодавства принцип свободи пересування особи, за винятком обмежень, які встановлюються законом та враховуючи відсутність доказів ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання головного державного виконавця про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянином України ОСОБА_2, а тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 12,13, 258-260, 355, 441 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Зуєнко Н.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити повністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04 березня 2019 року.

Суддя Н. В. Маслюк