Справа № 434/8704/13-ц
Провадження № 6/428/43/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши подання головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварової Наталії Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварова Наталія Олександрівна звернулася до Сєвєродонецького міського суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває виконавче провадження 57461959 з примусового виконання виконавчого листа № 409/1207/18, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області 13.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганської міської багатопрофільної лікарні № 2 витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 3 300, 88 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області не виконане, а боржник ухиляється від його виконання.

У своєму поданні головний державний виконавець Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварова Н.О. просить тимчасово обмежити боржника громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту, як такого, що ухиляється від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Артемівського районного суду м. Луганська від 13.09.2018 року.

Розглянувши вказане подання, дослідивши письмові матеріали додані до нього, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України тощо, а саме встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні зобов`язання, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Крім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З подання державного виконавця та матеріалів доданих до нього вбачається, що у провадженні Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває виконавче провадження № 57461959 з виконання виконавчого листа № 409/1207/18, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області 13.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганської міської багатопрофільної лікарні № 2 витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 3 300, 88 грн.

Згідно з довідкою № 6375/17.1-77 від 17.07.2019, виданою головним державним виконавцем Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уваровою Н.О. на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа № 409/1207/18 виданого Артемівським районним судом міста Луганська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганської міської багатопрофільної лікарні № 2 заборгованості у розмірі 3 300, 88 грн. Станом на 17.07.2019 заборгованість не сплачена та складає 3 300, 88 грн.

Відповідно до копії листа начальника Головного центру обробки спеціальної інформації на № 4113/17.1-77 від 23.05.2019 за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» відомостей про перетинання державного кордону громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 18.10.2018 (з дати відкриття виконавчого провадження) в базі даних не виявлено.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, з матеріалів, доданих до подання, вбачається, що державним виконавцем не надано суду копію супровідного листа про вручення боржнику копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Однак лише невиконання боржником у добровільному порядку зобов`язань протягом строку, наданого державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Державний виконавець не надав суду жодних належних та допустимих доказів про вчинення боржником дій, які б фактично перешкоджали зверненню стягнення на належне боржнику майно чи грошові кошти та не довів, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовими рішеннями.

Отже, у суду відсутні докази, що невиконання боржником зобов`язання викликано його свідомими діями, тобто коли боржник має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

За таких обставин суд вважає, що подання головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварової Наталії Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 258-260, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварової Наталії Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І. С. Посохов