Справа №672/1326/18
Провадження №2/672/58/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сакенова Ю.К.

за участю секретаря Ратушняк Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за позовом ОСОБА_5 до Городоцької центральної районної лікарні Хмельницької області про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Городоцької ЦРЛ про відшкодування майнової та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 вересня 2016 року в умовах Городоцької ЦРЛ вона народила хлопчика.

Протягом перебігу вагітності і народження дитини вона перебувала під спостереженням лікаря - ОСОБА_6, яка консультувала її та провела кесарів розтин.

З 21 листопада і до 12 грудня 2016 року позивач лікувалась в Хмельницькій міській інфекційній лікарні, де був встановлений діагноз - «Гострий гепатит С ПЛР до HCV noз (22.11.16) жовтянична форма, середньої важкості. Колоїдний зоб. Стан після к/розтину ПМЦ. Кольпіт. Гіпертонічна хвороба І ст., І ст. ризик-2.СНо».

В цей заклад охорони здоров'я вона була направлена лікарем-інфекціоністом Городоцької ЦРЛ з підозрою на гепатит, що і було підтверджено в ході лікування в Хмельницькій міській інфекційній лікарні.

В листопаді 2016 року мати позивача звернулась до адміністрації Городоцької ЦРЛ зі скаргою на те, що саме в умовах цієї лікарні позивач заразилась на гостру форму гепатиту «С».

У відповіді (зокрема в п.п. 4,5) № 1064/1 від 20 грудня 2016 року на цю скаргу головний лікар Городоцької ЦРЛ фактично підтвердив ті обставини, що саме лікар ОСОБА_6 несвоєчасно діагностувала у позивача вірусний гепатит «С» при її зверненні 19 листопада 2016 року і несвоєчасно направила її до лікаря-інфекціоніста.

У цьому ж листі головний лікар вказав ОСОБА_6 на недопустимість лікування з вірусним гепатитом «С» на гінекологічному ліжку, вважаючи те, що вірусний гепатит «С» відноситься до інфекційних захворювань.

Будь-яким іншим шляхом, крім зараження в умовах Городоцької ЦРЛ за вказаних вище обставин, заразитись на цю форму гепатиту позивач не могла, оскільки до перебування в цій лікарні цього захворювання не було діагностовано ні у неї, ні у будь-кого з членів її сім'ї.

Викладене підтверджується: випискою № 992 з медичної карти стаціонарного хворого, випискою № 4834 Хмельницької міської інфекційної лікарні; замовленням лабораторних досліджень; касовими і товарними чеками.

Внаслідок цих обставин, замість догляду за своєю новонародженою дитиною і вигодовування її у природній спосіб з перших днів її життя, позивач була змушена проходити стаціонарне лікування в Хмельницькій міській інфекційній лікарні протягом місяця, що змусило членів її сім'ї і родини опікуватись її сином.

Те, що позивач фактично була розлучена з дитиною понад місяць, вона зазнала моральних страждань, а її родина несла вимушені витрати на догляд, утримання і годування у її відсутності.

На переконання позивача усі витрати, понесені нею на придбання ліків (препаратів), проходження медичних обстежень та відшкодування завданої їй моральної шкоди повинні бути їй відшкодовані в повному об'ємі Городоцькою ЦРЛ.

Після вказаних вище подій вона була змушена неодноразово проходити лікування через загострення хвороби в інших медичних закладах та амбулаторно і, як наслідок, нести додаткові витрати на придбання медичних препаратів, медичних досліджень - аналізів тощо.

Так, відповідно до підрахунків позивача їй повинно бути відшкодовано відповідачем 35309 грн. 73 коп. майнової шкоди та 100000 грн. шкоди моральної.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно припису ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Оскільки шкода була завдана ОСОБА_5 внаслідок дій лікаря Городоцької ЦРЛ, то відповідно саме цей заклад охорони здоровя повинен відшкодувати їй шкоду.

Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що департаментом охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації було розглянуто комісійно скаргу ОСОБА_5, про надання неякісної, на її думку, медичної допомоги в Городоцькій ЦРЛ.

Комісією Департаменту охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації було опрацьовано відповідну медичну документацію Городоцької ЦРЛ та встановлено, що пологи ОСОБА_5 ускладнилися кровотечею. У зв'язку із чим відповідно до наказу МОЗ України від 24.03.2014 року № 205 «Акушерські кровотечі» медичними працівниками закладу було створено запас крові та кровозамінників, у тому числі було проведено забір крові у медичних працівників. Під час надання допомоги ОСОБА_7 були використані тільки компоненти крові, отримані з відділення переливання крові ЦРЛ, які пройшли карантинізацію згідно наказу МОЗ України від 01.08.2005 року № 385 «Про інфекційну безпеку донорської крові та її компонентів». Кров забрана у донорів не була використана та була передана в відділення переливання крові, де в подальшому була знищена згідно галузевих нормативів.

Статус пацієнтки по гепатиту «С» на момент поступлення в Городоцьку ЦРЛ був невідомий. Обстежень на гепатит «С» під час вагітності не проводилось, таке обстеження не передбачено наказом МОЗ України від 15.07.201І року № 417 «Про організацію амбулаторної акушерсько-гінекологічної допомоги в Україні».

Комісія Департаменту охорони здоров'я Хмельницької обласної державної адміністрації прийшла до висновку, що інфікування на гепатит «С» в умовах Городоцької ЦРЛ під час надання допомоги вагітній та роділлі ОСОБА_5 виключене.

Разом з тим згідно «Уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої), третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги; вірусний гепатит «С» у дорослих», затвердженого наказом МОЗ України від 18.07.2016 №729 інфікування вірусом гепатит «С» можливо не тільки при переливанні компонентів крові, а також іншими шляхами (побутовим, статевим). Вірусний гепатит «С» може бути в людини, яка хоча б раз за життя відвідувала стоматолога, робила манікюр або педікюр, татуаж чи пірсінг або мала медичні маніпуляції, інєкції, тощо.

Оскарження даного рішення та звернення в інші інстанції протягом 1 р. 8 м. не було. Не надано інформації про диспансерний нагляд та лікування протягом 2-х років (2016-2018p.), в рамках яких проводились обстеження, оплата за які вимагається. Надані чеки не відповідають дійсності і використані на інші цілі.

Позивач вимагає оплати за аналізи, які проводились під час вагітності ( I -II біохімічний скринінг), які всі вагітні здають за свій рахунок з метою виключення генетичної патології плода, а не з метою діагностики гепатиту «С».

Вірусний гепатит - це інфекційна хвороба з тривалим інкубаційним періодом, яка тривалий час протікає без симптомно. Позивач активно не зверталась, лікар під час планового огляду в післяпологовому періоді звернула увагу на жовтяницю шкірних покривів 19 листопада 2016 р. (субота). Лікаря інфекціоніста на вихідні дні 19/20 листопада в місті не було. Жінку оглянув ургентний терапевт ОСОБА_8, що дозволено нормативними документами при відсутності інфекціоніста. Проведено 19 листопада 2016 р. УЗД печінки, органів черевної порожнини, біохімічні аналізи крові, білірубін, АСТ, АЛТ, клінічний аналіз крові, аналіз сечі на жовчні пігменти, надана медична допомога в повному об'ємі.

Аналізи на вірусний гепатит С в умовах Городоцької ЦРЛ не проводяться, без чого діагноз гепатиту С не можливо поставити. 21 листопада 2016 р. ОСОБА_5, оглянута інфекціоністом. На вимогу хворої, а не в зв'язку з важкістю етапу, направлена в обласну інфекційну лікарню.

Разом з тим треба відмітити, що результати лабораторних обстежень, які представлені позивачем, не є специфічними для гострого гепатиту «С». Також в класифікації даного захворювання існує латентна форма, яка може проявитись в умовах імунодефіциту, якими є вагітність та пологи.

Окрім того, лікар ОСОБА_6 має спеціальність «акушерство-гінекологія» та відповідно не має спеціальності «лікаря-інфекціоніста», тому говорити про те, що вона зобов'язана була діагностувати гепатит «С», не можна. Враховуючи те, що вищезазначені аналізи не проводились та й що відповідно до вказаного протоколу №729 в більшості випадків пацієнти не мають видимих симптомів цієї хвороби, вони можуть роками бути носієм або взагалі хворіти, не знаючи про це.

Під час першого планового візиту після пологів до лікарні в позивача не було видимих симптомів даного захворювання та жодних скарг, які б давали підстави вважати наявність ознак гепатиту «С», що вбачається з її амбулаторної карти. 19.11.2018 р. під час наступного планового огляду лікар ОСОБА_6 зафіксувала в амбулаторній карті позивача підозру на гепатит «С», оскільки були видимі ознаки, такі як жовтяниця, скарги на погане самопочуття. У зв'язку з чим лікар ОСОБА_6 направила ОСОБА_5 до лікаря-інфекціоніста на ультразвукове дослідження, яке підтвердило підозру. Тобто, лікар ОСОБА_6 своєчасно виявила ознаки захворювання та одразу ж в день звернення вчинила відповідні дії для госпіталізації хворої ОСОБА_5, що вбачається з її амбулаторної карти.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що протягом перебігу вагітності і народження дитини, яке відбулось 29.09.2016 року, ОСОБА_5 перебувала під спостереженням лікаря - ОСОБА_6, яка консультувала її та провела кесарів розтин. Пологи ОСОБА_5 ускладнилися кровотечею. У зв'язку із чим відповідно до наказу МОЗ України від 24.03.2014 року № 205 «Акушерські кровотечі» медичними працівниками закладу було створено запас крові та кровозамінників, у тому числі було проведено забір крові у медичних працівників. Під час надання допомоги ОСОБА_7 були використані тільки компоненти крові, отримані з відділення переливання крові ЦРЛ, які пройшли карантинізацію згідно наказу МОЗ України від 01.08.2005 року №385 «Про інфекційну безпеку донорської крові та її компонентів». Кров, забрана у донорі, не була використана та була передана в відділення переливання крові, де в подальшому була знищена згідно галузевих нормативів. Дані обставини підтверджуються відповіддю Департаменту охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації від 07.02.2017 року на імя ОСОБА_5 про проведення комісійної перевірки Городоцької ЦРЛ по факту захворювання позивача гепатитом «С», де вказано що комісія прийшла до висновку, що інфікування на гепатит «С» в умовах Городоцької ЦРЛ під час надання допомоги вагітній ОСОБА_5 виключено; показаннями свідка ОСОБА_9, яка вказала, що працює санітаркою пологового відділення Городоцької ЦРЛ. В кінці вересня 2016 року, коли робили операцію ОСОБА_5, їй лікар ОСОБА_6 сказала здати кров для реанімаційного відділення, що вона і зробила. Кров в неї брала ОСОБА_10 у відповідний контейнер. У ОСОБА_9 немає ніяких захворювань в тому числі і на гепатит. Крім того у неї є посвідчення «Почесного донора України», яке вона предявила суду; показаннями свідка ОСОБА_10, яка вказала, що працює медсестрою реанімаційного відділення Городоцької ЦРЛ. В кінці вересня 2016 року вона брала кров в ОСОБА_9 у відповідний контейнер. Куди та кров пішла далі вона не знає; показаннями свідка ОСОБА_11, яка вказала, що є рідною сестрою позивача. Під час вагітності ОСОБА_5 здавала всі необхідні аналізи і у неї не було гепатиту. Після пологів у позивача було ускладнення і їй необхідно було зробити переливання крові. Кров здавала ОСОБА_9, а кров в неї брала ОСОБА_10 Після пологів в другій половині листопада у позивача діагностували гепатит «С»; показаннями свідка ОСОБА_12, яка вказала, що вона є матірю позивача. Під час вагітності ОСОБА_5 здавала всі необхідні аналізи і у неї не було гепатиту. Після пологів у позивача було ускладнення і їй необхідно було зробити переливання крові. Кров здавала ОСОБА_9, а кров в неї брала ОСОБА_10 Після пологів в другій половині листопада у позивача діагностували гепатит «С». Від людей свідок чула, що ОСОБА_9 є носієм гепатиту.

Лікар ОСОБА_6, у якої позивач після пологів була під наглядом, має спеціальність «акушерство-гінекологія» та відповідно не має спеціальності «лікаря-інфекціоніста», тому діагностування хворої на гепатит «С» не відноситься до її компетенції.

Під час першого планового візиту після пологів до лікарні в позивача не було видимих симптомів даного захворювання та жодних скарг, які б давали підстави вважати наявність ознак гепатиту «С», що вбачається з її амбулаторної карти. 19.11.2016 року під час наступного планового огляду лікар ОСОБА_6 зафіксувала в амбулаторній карті позивача підозру на гепатит «С», оскільки були видимі ознаки, такі як жовтяниця, скарги на погане самопочуття. У зв'язку з чим лікар ОСОБА_6 направила ОСОБА_5 до лікаря-інфекціоніста на ультразвукове дослідження, яке підтвердило підозру.

21.11.2016 року ОСОБА_5 звернулась до лікаря-інфекціоніста Городоцької ЦРЛ, яка виявила у неї ознаки гепатиту «С» і запропонувала здати відповідні аналізи та пройти курс лікування. Позивач вибрала місцем лікування Хмельницьку міську інфекційну лікарню, де їй 22.11.2016 року був поставлений діагноз «Гострий гепатит С ПЛР до HCV noз (22.11.16) жовтянична форма, середньої важкості».

Згідно «Уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої), третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги; вірусний гепатит «С» у дорослих», затвердженого наказом МОЗ України від 18.07.2016 №729 інфікування вірусом гепатит «С» можливо не тільки при переливанні компонентів крові, а також іншими шляхами (побутовим, статевим). Вірусний гепатит «С» може бути в людини, яка хоча б раз за життя відвідувала стоматолога, робила манікюр або педікюр, татуаж чи пірсінг або мала медичні маніпуляції, інєкції, тощо.

Таким чином у позивача є лише припущення, що гепатитом «С» вона була інфікована у Городоцькій ЦРЛ під час переливання їй крові ОСОБА_9 Однак доказів того, що їй була надана кров саме ОСОБА_9 і що остання є носієм гепатиту суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З наведених норм вбачається, що майнова та моральна шкода відшкодовується потерпілій стороні особою, що завдала зазначену шкоду.

Між тим позивачем не доведено, що майнова та моральна шкода їй завдана саме Городоцькою ЦРЛ, що стало підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.1167, 1195 ЦК України, ст.12,13,76, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Городоцької центральної районної лікарні Хмельницької області про відшкодування майнової шкоди в сумі 35309 грн. та моральної шкоди в сумі 100000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалював судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання вул.Київська,18 «А»АДРЕСА_1.

Відповідач: Городоцька центральна районна лікарня Хмельницької області, , місце знаходження вул.Шевченка,40 м.Городок Хмельницької області.

Повне судове рішення складено 05.03.2019 року.

Суддя