Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 127/20705/16-ц

провадження № 61-17542св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Вінницька дирекція українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»,

третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у місті Вінниці,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року у складі судді Сало Т. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницької дирекції українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (далі - ВД УДППЗ «Укрпошта») про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 05 грудня 2012 року під час виконання трудових обов`язків - рознесення пошти, вона впала, у зв`язку з чим отримала виробничу травму, а саме: перелом лівої руки у двох місцях, травма лівої частини тулубу, спини та лівої ноги. Вона перебувала на лікуванні 212 діб, перенесла дві операції, проте інвалідність їй не була призначена, хоча в неї працює лише одна рука. Згідно з висновком МСЕК, позивачу було поставлено 25 % втрати працездатності.

У травні 2014 року була порушена кримінальна справа. Витрати на оплату двох операцій та реабілітаційний період ОСОБА_1 здійснювала за власні кошти. Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у місті Вінниціза лікування їй повернув лише 300,00 грн. На даний час їй необхідно проводити курс реабілітації після травми, так як рука не працює та є необхідність в проведення операцій у закордонних клініках Германії або Ізраїлю.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернулася до суду та просила стягнути з Вінницької дирекції українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» на її користь матеріальне відшкодування у вигляді одноразової виплати у сумі 500 000,00 грн та щомісячної виплати довічно в розмірі трьох мінімальних зарплат.

Ухвалою Вінницького міського суду від 04 листопада 2016 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у місті Вінниці.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня

2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області

від 19 січня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Короткий зміст рішення апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав передбачених частиною другою статті 297 ЦПК України.

Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що заявником не виконано вимоги ухвали апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, не сплачено судовий збір.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

У березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій заявник просить скасувати ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки апеляційного суду про відсутність передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору необґрунтовані та суперечать нормам процесуального права.

Судом не враховано, що ОСОБА_1 як особа, якій було заподіяно матеріальної шкоди в результаті каліцтва, пов`язаного з виробництвом, про що комісією з розслідування нещасного випадку Вінницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» складений акт від 13 травня 2013 року, звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У зв`язку з вищевикладеним апеляційний суд безпідставно на підставі частини другої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) повернув апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що вона не відповідала вимогам частини першої статті 294, частини другої, третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи).

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Так, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2016 року було залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам статті 295 ЦПК України, та запропоновано заявнику протягом п`яти днів з дня отримання ухвали, сплатити судовий збір у розмірі 2 200,00 грн.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та спростовуючи доводи ОСОБА_1 про те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд посилався на те, що ОСОБА_1 подала позов до ВД УДППЗ «Укрпошта» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок нещасного випадку, а тому норма пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не підлягає застосуванню.

Разом з тим, такі висновки апеляційного не відповідають нормам матеріального права та зроблені з порушення норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, мотивувала його тим, що 05 грудня 2012 року під час виконання трудових обов`язків вона отримала виробничу травму, що спричинила каліцтво та призвела до часткової втрати працездатності, у зв`язку з чим просила стягнути з роботодавця завдану їй матеріальну шкоду.

Таким чином, висновки апеляційного суду про те, що у суду відсутні передбачені законом підставі для звільнення позивач від сплати судового збору не ґрунтуються на законі.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 406 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило