Справа № 755/7103/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

секретарів Мовлянова (Гноілек) М.В., Кравченко А,С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Київської міської ради Хрущ А.П.,

представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 755/7103/18 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лещінер Юлія Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача та ОСОБА_9 з березня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 та визнання права власності на спадщину за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_9 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 83-86).

Позовні вимоги мотивовано тим, що з березня 1995 року позивач та ОСОБА_9 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як подружжя, вели спільне господарство, виховували сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом відпочивали. ОСОБА_1 та ОСОБА_9 проживали в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_2.

З червня 1976 року ОСОБА_9 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. У 2017 році ОСОБА_9 подав документи на приватизацію частини вказаної квартири, однак свідоцтво про право власності отримано ним не було у зв'язку зі смертю.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 помер, його похованням займалась позивач.

За час спільного проживання позивач разом із ОСОБА_9 вчасно сплачували за комунальні послуги, робили косметичний ремонт у квартирі АДРЕСА_1, постійно проживали з квартирі позивача по АДРЕСА_2 у м. Києві. Після смерті ОСОБА_9 позивач продовжує доглядати за спадковим майном та сплачує комунальні платежі, кошти за утриманні будинку і прибудинкової території.

Приватним нотаріусом Лещінер Ю.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та зазначено звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем на підтвердження четвертої черги спадкоємця за законом.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки не менше 5 років до часу відкриття спадщини та ведення спільного господарства необхідно позивачу для оформлення спадщини на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_9, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 103683725 від 14.11.2017 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 124968646 від 23.05.2018 року.

Ухвалою суду від 30.05.2018 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 91, 92).

Ухвалою від 02.07.2018 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 (а.с. 107, 108).

Ухвалою суду від 02.07.2018 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів (а.с. 109, 110).

17.07.2018 року від представника відповідача Київської міської ради А.Хрущ до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів, що підтверджують факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем з березня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав і обов'язків (а.с. 116-119).

Ухвалою суду від 25.09.2018 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В. (а.с. 128, 129).

Ухвалою суду від 25.09.2018 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про виклик свідків (а.с. 132, 133).

Ухвалою суду від 25.09.2018 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 139).

В судовому засіданні позивач підтримала позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснила, що з ОСОБА_9 вона була знайома з 1986 року, стали разом проживати однією сім'єю з 1995 р. Спочатку мешкали на АДРЕСА_1 десь до 2007 року, потім у її квартирі на АДРЕСА_2, де ОСОБА_9 помер. Вона та ОСОБА_9 працювали, мали спільний бюджет, разом все купували, робили ремонт, вели спільне господарство. ОСОБА_9 їй у всьому допомагав, у них народилася спільна дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. У шлюбі спадкодавець та вона ніколи не були, між собою шлюб не реєстрували, так як не придавали цьому значення. На час смерті ОСОБА_9 його батьки вже померли, інших дітей у ОСОБА_9 не було, з рідних є лише сестра ОСОБА_9 ОСОБА_5 яка заяву про прийняття спадщини не подавала, інших спадкоємців не має. Належну ОСОБА_9 квартиру на АДРЕСА_1 вона утримує, сплачує за неї житлово-комунальні послуги.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача Київської міської ради Хрущ А.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що належних доказів на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано.

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримала, повідомила, що з пояснень ОСОБА_5 її рідним братом є ОСОБА_9, який з позивачем перебував у шлюбних відносинах, вони жили однією сім'єю, мають спільного сина, якого разом виховували, проте у свідоцтві про народження ОСОБА_4 його батьком записаний ОСОБА_9, тому є проблеми в отримані спадщини. Свої права ОСОБА_5 на майно брата не заявляє, пояснюючи, що було б гріхом оформлювати їй спадщину, оскільки ОСОБА_9 мав сім'ю - позивача та дитину ОСОБА_4, поживали вони постійно всі разом. Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_5 спілкуються і зустрічаються, як рідні.

Після оголошення судом перерви третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, представник третьої особи ОСОБА_6 подала заяву з проханням розглянути справу без її та ОСОБА_5 участі і задовольнити позов.

Треті особи ОСОБА_7 та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В. в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки ОСОБА_7 суд не повідомлено, приватний нотаріус КМНО Лещінер Ю.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 22.09.2017 року (а.с. 10).

З довідки про причину смерті ОСОБА_9 вбачається, що причиною смерті стала хронічна ішемічна хвороба серця (а.с. 12).

Згідно довідки Київської місцевої прокуратури № 4 від 22.09.2017 р., тіло померлого ОСОБА_9 було видано ОСОБА_1 для подальшого поховання на Лісовому кладовищі в м. Києві (а.с. 17).

З 01 червня 1976 року по 25 вересня 2017 року ОСОБА_9 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою начальником відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 16.05.2017 року, виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 103683725 від 14.11.2017 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 124968646 від 23.05.2018 року (а.с. 16).

04.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В. було відкрито спадкову справу № 18/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В. листом від 30.03.2017 року № 42/02-14 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_9 та зазначено звернутися до суду з позовом про визнання факту проживання однією сім'єю (а.с. 13, 14).

Судом досліджена витребувана копія спадкової справи № 18/2017 від 04.12.2017 року, що долучена до матеріалів судової справи, з якої встановлено, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_9 була відкрита за заявою позивача про прийняття спадщини від 04 грудня 2017 року, будь які інші особи заяви про прийняття спадщини не подавали.

Позивач на підтвердження позову щодо спільного проживання та ведення господарства зі спадкодавцем суду надала квитанції про сплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 за період життя спадкодавця ОСОБА_9 (а.с. 58-68).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 засвідчила, що вона сусідка позивача з 1991 року, вхожа до них в квартиру, останні 8-10 років заходила до них в гості. Позивач та ОСОБА_9 весь цей час жили разом, спільно купували кухню, ванну, разом вели господарство. ОСОБА_9 із сином ОСОБА_4 ходив на рибалку. Вона бачила, як ще за два дні до смерті ОСОБА_9 виходив на зупинку де зустрічав ОСОБА_1 з роботи. ОСОБА_9 ставився до ОСОБА_1, як її чоловік, називав позивача своєю дружиною, у них була одна сім'я, робили все вони спільно. ОСОБА_9 дуже любив свого сина ОСОБА_4, якого виховував. Вона, як сусідка, весь час вважала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 перебували у шлюбі.

Свідок ОСОБА_19 суду засвідчила, що ОСОБА_9 був співробітником її чоловіка та кумом. Позивач та ОСОБА_9 жили разом спочатку у квартирі ОСОБА_9 на АДРЕСА_1, потім переїхали до ОСОБА_1 на АДРЕСА_2, у них є дитина ОСОБА_4, яким ОСОБА_9 дуже гордився, називав синочком. Про ОСОБА_1 ОСОБА_9 завжди відзивався тепло, як про дружину, хвалив її. Позивача та ОСОБА_9 між собою познайомили вони у 1986 р., почали жити спільно ОСОБА_9 та ОСОБА_1 десь з 1994 року і до самої смерті ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні засвідчила, що позивач є її племінницею. ОСОБА_5 з ОСОБА_9 почали разом жити з 1994 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився ОСОБА_4. Жили весь час вони разом, виховували дитину, спільно вели господарство, разом купували речі, у квартирі на АДРЕСА_2 робили ремонт, змінювали меблі, купили пральну машину. Позивач та ОСОБА_9 відносились один до одного, як чоловік та дружина, це була одна сім'я. Останні 6-8 років ОСОБА_9 та ОСОБА_1 разом їздили в село обробляти земельну ділянку, яка дісталася ОСОБА_1 в спадок.

Свідок ОСОБА_4 засвідчив, що позивач є його матір'ю. Він з батьками з дитинства жив разом спочатку на АДРЕСА_1, потім переїхали на АДРЕСА_2. ОСОБА_9 називав його сином, проявляв до нього батьківську турботу, піклувався за ним, виховував, водив в садочок, у школу, на рибалку, вони багато гуляли, батько в дитинстві купував йому самокат, велосипед. Його батьки мали один бюджет, гроші у них були спільні, робили все разом. В селі Красне у них є дача, город, який мати та батько разом обробляли.

Суд приймає до уваги покази вказаних свідків, які підтвердили, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_9 проживали однією сім'єю, вели спільне господарство в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_2, оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам.

Чинним законодавством України встановлено, що "сім'єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов'язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов'язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім'ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ст. 74 Сімейного кодексу України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім'ї та на повагу до свого сімейного життя.

Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, однак, проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов'язків, притаманних сім'ї, ззовні такі відносини подібні до шлюбних.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_9 проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу, оскільки між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю та були пов'язані спільним побутом, правами та обов'язками.

Звертаючись до суду позивач просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_9 з березня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

При цьому суд враховує наступне. Як роз'яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності.

Виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється.

Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_9, оскільки вони проживати однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, що підтверджено показами свідків та наявними в матеріалах справи доказами, тому у зв'язку з доведеністю цих позовних вимог встановлення заявленого позивачем факту, який згідно принципу незворотності дії закону у часі та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, підлягає до встановлення з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_9, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Разом з тим, суд критично ставиться до позовної вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на спадщину за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_9 на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, з огляду на наступне.

Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

У зв'язку з цим вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають, так як суду не доведено існування перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, оскільки нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі цього свідоцтва саме через відсутність рішення суду про вставлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю на підтвердження права на спадкування за законом четвертої черги.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази про порушення прав позивача з боку відповідача Київської міської ради, суд вважає, що судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 58 Конституції України, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 1216, 1217, 1219, 1264, 1296 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7, ст. ст. 3, 4, 74 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лещінер Юлія Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_9 з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 - день смерті ОСОБА_9.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - Київська міська рада, 01044, місце знаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Третя особа - ОСОБА_7, місце проживання: АДРЕСА_1.

Третя особа - ОСОБА_5, місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лещінер Юлія Володимирівна, місце знаходження: АДРЕСА_4.

Повне судове рішення складено 01 березня 2019 року.

Суддя Л.М.Виниченко