Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 669/80/17

провадження № 61-44980св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), ГулькаБ. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Україна 2001»,

відповідачі: ОСОБА_4, товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма «Перлина Поділля»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2018 року у складі судді Бараболі Н. С. та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П'єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» (далі - ТОВ «Україна 2001») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма «Перлина Поділля» (далі - ТОВ НВА «Перлина Поділля») про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що 07 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001» був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 2,8217 га, строком на 10 років, який зареєстровано у відділі Держкомзему Білогірського району Хмельницької області, про що у Державному реєстрі земель 07 травня 2012 року вчинено відповідний запис.

У період дії вказаного договору оренди землі, 05 серпня 2016 року між орендодавцем ОСОБА_4 та ТОВ НВА «Перлина Поділля» укладено договір оренди тієї ж земельної ділянки, орендарем якої є ТОВ «Україна 2001» і договір оренди з яким є чинним.

У зв'язку з укладенням ОСОБА_4 договору оренди з новим орендарем у період дії договору з попереднім орендарем, були порушені права ТОВ «Україна 2001» як орендаря, які підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання недійсним договору оренди землі між ОСОБА_4 та ТОВ НВА «Перлина Поділля».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2018 року у задоволенні позову ТОВ «Україна 2001» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю у Національній кадастровій системі відомостей про реєстрацію договору оренди землі від 07 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001», що свідчить про те, що цей договір не було зареєстровано у встановленому порядку, а напис на договорі про його реєстрацію у відділі Держкомзему Білогірського району Хмельницької області не є достатнім та допустимим доказом на підтвердження його державної реєстрації, а відтак право оренди у ТОВ «Україна 2001» на спірну земельну ділянку не виникло.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Україна 2001» залишено без задоволення, а рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відсутність запису про реєстрацію договору оренди від 07 травня 2012 року, укладеного між ТОВ «Україна 2001» та ОСОБА_4, у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою свідчить про те, що вказаний договір не було зареєстровано у встановленому порядку. Суд першої інстанції правильно виходив з того, що реєстраційний напис на примірнику договору, згідно із яким договір зареєстрований у відділі Держкомзему Білогірського району Хмельницької області, про що в Державному реєстрі земель 07 травня 2012 року вчинено відповідний запис, не є достатнім та допустимим доказом на підтвердження факту державної реєстрації договору оренди, оскільки цей запис є похідним від записів у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Поземельній книзі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду, ТОВ «Україна 2001» просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що спірний договір оренди землі від 07 травня 2012 року містить реєстраційний напис, що підтверджує його державну реєстрацію. Суди не надали оцінки документам, які підтверджують процедуру реєстрації спірного договору оренди землі уповноваженим органом: заяві про проведення державної реєстрації договору оренди з відміткою органу реєстрації про прийняття її до розгляду, копії платіжного доручення про сплату судового збору, а також листу Держкомзему Білогірського району Хмельницької області, яким підтверджено вказану реєстрацію.

У листопаді 2018 року ТОВ НВА «Перлина Поділля» подало відзив на касаційну скаргу, який мотивований тим, що договір оренди спірної земельної ділянки, укладений між ним та ОСОБА_4, був належним чином зареєстрований та є чинним. Укладенню цього договору передувала передача ОСОБА_4 спірної земельної ділянки за договором оренди також іншій особі - приватному підприємству «Білогірський край» та розірвання його в установленому законом порядку. Договір, укладений між ТОВ «Україна 2001» та ОСОБА_4, містить суперечливі дані щодо дати його укладення, державної реєстрації та дати приймання-передачі земельної ділянки, оскільки ці дії не могли бути вчинені сторонами договору в той самий день.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У 2018 року провадження за касаційною скаргою ТОВ «Україна 2001» передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 04 лютого 2019 року вказану справупризначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,8217 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області.

07 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001» було укладено договір оренди землі, площею 2,8217 га, кадастровий номер НОМЕР_1, строком на 10 років, остання сторінка якого містить реєстраційний напис про те, що цей договір зареєстровано у відділі Держкомзему Білогірського району Хмельницької області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07 травня 2012 року № 03049. Крім того, цей напис містить підпис із зазначенням прізвища та ініціалів посадової особи, що здійснила державну реєстрацію «ОСОБА_5.» та відбиток печатки відділу Держкомзему у Білогірському районі.

05 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ НВА «Перлина Поділля» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,8217 га, кадастровий номер НОМЕР_1 строком 10 років. Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором КП «Ізяславське бюро технічної інвентаризації» Лапчук Л. І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30930789 від 15 серпня 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам судове рішення апеляційної інстанції не відповідає з таких підстав.

Відповідно до пункту 43 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року № 6-2777цс16.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходив з того, що позивач не набув у встановленому законом порядку права користування спірною земельною ділянкою, оскільки не надав належних та допустимих доказів державної реєстрації вказаного договору оренди землі, а тому володіє цією ділянкою без відповідної правової підстави.

Такий висновок суду є передчасним та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, що переглядається, між сторонами виникли правовідносини щодо володіння належною ОСОБА_4 земельною ділянкою, правовою підставою виникнення якого у ТОВ «Україна 2001» є, на його думку, державна реєстрація орендарем договору оренди землі, відсутність якої доводить ТОВ НВА «Перлина Поділля» в порядку статті 60 ЦПК України 2004 року.

На копії договору оренди землі, укладеному 07 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001», який доданий позивачем до позовної заяви, містяться підписи сторін та відмітка про його державну реєстрацію 07 травня 2012 року із зазначенням запису у Державному реєстрі земель, яка засвідчена підписом посадової особи та відбитком печатки відділу Дежкомзему Білогірського району Хмельницької області (а.с. 5-6, т. 1).

Як вбачається з висновку експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 1.1.-0020:18 від 07 березня 2018 року рукописний текст, а саме запис про назву державного органу та посадової особи, яка провела державну реєстрацію в договорі оренди земельної ділянки від 07 травня 2012 року на останній сторінці вказаного договору та підпис від імені ОСОБА_5 виконані не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с. 181-185, т. 1).

Разом із тим ця обставина не може бути беззаперечними доказом та не дає підстав для висновку про те, що спірний договір оренди землі взагалі не був зареєстрований у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи міститься лист відділу Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницькій області, згідно із яким у відділі відсутні Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - Книги записів) (а.с. 87, т. 1), акт Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за результатами перевірки інформації, викладеної у скарзі ТОВ «Україна 2001» стосовно відсутності Книг записів у відділі Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницькій області (а.с. 245-247, т. 1), лист відділу Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницькій області від 10 серпня 2016 року, яким вказано на неможливість підтвердження реєстрації договорів оренди землі у зв'язку із зникненням Книги записів (а.с. 250, т 1), а також лист відділу Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницькій області від 05 травня 2017 року № 159/403-17-0.19 від 05 травня 2017 року, який містить перелік наявних сформованих Книг записів з відповідними кадастровими номерами та записи реєстрації договорів, укладених з ТОВ «Україна 2001» та фізичними особами, зокрема і відповідачем ОСОБА_4 (а.с. 109, т.1).

Матеріали справи містять також заяву ТОВ «Україна 2001» про проведення державної реєстрації договору оренди з відміткою органу реєстрації про прийняття її до розгляду (а.с. 232, т.1), копію платіжного доручення від 20 квітня 2012 року № 5143 про сплату судового збору за реєстрацію договору оренди землі (а.с. 233, т. 1).

Суд не оцінив вказані докази у їх сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та не дав правової оцінки суперечливим даним відділу Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницькій області щодо наявності чи відсутності Книг записів про реєстрацію вказаного договору оренди землі, а тому категорична теза суду про відсутність державної реєстрації спірного договору ґрунтується на неповному дослідженні обставин справи та припущеннях, що є неприпустимим.

Крім того, суд не врахував, що, як свідчать матеріали справи, орендодавець ОСОБА_4 05 липня 2012 року передала ТОВ «Україна 2001» земельну ділянку площею 2,8217 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с. 8, т. 1.), не заперечувала факт укладення спірного договору оренди та отримувала орендну плату від ТОВ «Україна 2001» (а.с. 51-64, т.1).

Враховуючи викладене, висновок апеляційного суду про те, що позивач користувався спірною земельною ділянкою без належної правової підстави, а відповідачі уклали між собою договір оренди, яка не була обтяжена правом користування нею позивачем, не є безспірним.

Суд апеляційної інстанції у порушення статей 12, 89, 263 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; не перевірив доводів відповідача й не надав належної правової оцінки поданим ним доказам, дійшовши передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зазначене вище перешкоджає суду касаційної інстанції без встановлення вказаних фактичних обставин ухвалити правильне рішення по суті спору.

За таких обставин постанова апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу положень статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 415-419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта