Справа №477/2837/19
Провадження №6/477/113/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого у справі судді Саукової А.А.,

із секретарем Тристан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання приватного виконавця Миколаївського виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. про надання дозволу на примусове проникнення до нежитлових приміщень та на земельну ділянку особи, у якої знаходиться майно боржника,

В С Т А Н О В И В :

13 листопада 2019 року приватний виконавець Миколаївського виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до нежитлових приміщень та на територію земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Воскресенській селищній раді Вітовського району Миколаївської області, на яких перебуває рухоме майно, що належить боржнику, для проведення огляду, опису та арешту майна, на яке звертається стягнення, у разі потреби примусово відкривати в установленому порядку із залученням працівників поліції, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржнику майно, яке там перебуває та на яке можливо звернути стягнення.

В обґрунтування подання зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 60489236, з примусового виконання виконавчого напису № 8430 від 29 жовтня 2019 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. про звернення стягнення на майно, що належить на праві власності фермерському господарству «Південні Лани». Вказане майно на підставі договору застави транспортного засобу від 11 травня 2017 року передане в заставу публічному акціонерному товариству «Райффаззен банк Аваль» в забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором на здійснення кредитних операцій від 15 березня 2011 року, в рамках якого укладено кредитний договір від 10 травня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Райффаззен банк Аваль» та товариством з обмеженою відповідальністю «ДІОНІСІЙ VN». За рахунок коштів від реалізації зазначеного рухомого майна пропонується задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Райффаззен банк Аваль» щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 010 /Д2-1КБ 135 від 10 травня 2017 року на суму простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 65973939,50 грн.

Посилаючись на те, що територія вказаних земельних ділянок огороджена одним великим парканом, невідомі охоронці не надали доступу до зазначеної території, здійснити входження на територію з метою опису та арешту майна боржника, що знаходиться на цих ділянках, виявилося неможливим.

На підставі вищевикладеного, приватний виконавець змушений звернутися до суду з даним поданням.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. не з`явився, просив подання розглянути без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у виконавчому провадженні мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій, боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Згідно до ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» час проведення виконавчих дій визначається державним виконавцем.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Згідно п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржником вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Згідно положень ст. 53Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону.

Разом із тим, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження і докази про ухилення боржника від примусового виконання. А також звернення виконавця з запитом до осіб, в яких може знаходитися майно боржника.

У поданні приватний виконавець посилався на те, що він здійснював вихід для проведення виконавчих дій до земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Воскресенській селищній раді Вітовського району Миколаївської області, однак доступу йому, як приватному виконавцю до земельних ділянок не було надано, про що був складений акт від 11 листопада 2019 року.

Проте, жодного доказу про обізнаність зазначених осіб щодо місця та часу проведення виконавчих дій та перешкоджання вільному доступу до земельних ділянок приватному виконавцю саме цими особами, суду не надано. А та обставина, що боржником не забезпечено безперешкодного доступу до земельних ділянок, не може свідчити про ухилення боржника від виконання виконавчого напису. Оскільки відповідно до подання ці земельні ділянки божнику не належать.

Крім того, в поданні не зазначено до яких саме нежитлових приміщень необхідне надати доступ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла боржника є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла та іншого володіння, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись статтями 258-260,261, 439 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання приватного виконавця Миколаївського виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. про надання дозволу на примусове проникнення до нежитлових приміщень та на земельну ділянку особи, у якої знаходиться майно боржника, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя А.А.Саукова