КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 листопада 2019 року м. Київ

[1]

Суддя Київського апеляційного суду Немировська О.В., перевіривши виконання вимог ст.ст. 354 - 357 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції м. Києва, Управління з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції м. Києва про визнання правочинів недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року,

встановив:

рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року позовні вимоги було задоволено частково. Не погоджуючись з рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу.

Згідно ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: найменування суду, до якого подається скарга; ім`я особи, яка подає скаргу, її місце проживання; ім`я (найменування) осіб, які беруть участь у справі, їх місце знаходження; рішення або ухвала, що оскаржуються; в чому полягає незаконність і необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню або оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів, використаних судом першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; клопотання особи, яка подала скаргу.

В даному випадку форма та зміст апеляційної скарги не в повному обсязі відповідають вимогам ст. 356 ЦПК України. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року та визнати договір довічного утримання дійсним. Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що 30 вересня 2019 року судом першої інстанції було ухвалено рішення за наслідками розгляду позовних вимог про визнання правочинів недійсними. Вимог про визнання правочину дійсним сторонами у справі заявлено не було.

Частиною 6 ст. 367 ЦПК України визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Також суд звертає увагу на те, що скаржником в апеляційній скарзі не вказано в чому полягає незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без руху. Апеляційну скаргу необхідно подати в новій редакції, яка за формою та змістом відповідатиме положенням ст. 356 ЦПК України. До апеляційної скарги мають бути додані копії скарги та доданих до неї письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст. 356-357, 185 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року залишити без руху.

Встановити апелянту п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, зазначеного в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення недоліку у встановлений строк, його апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

№ справи: 755/1892/19

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15976/2019

Головуючий у суді першої інстанції: Галаган В.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.