Провадження № 22-ц/802/154/19 Категорія: 47 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Губарик К.А.,

представника позивачки ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_3, яка подана від її імені представником ОСОБА_1, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що 12 серпня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу, нею набуто право власності на гараж площею 16,8 кв. м, реєстраційний номер: 24819935, який розташований за адресою: вул. Кривий Вал, 9, м. Луцьк, Волинська область.

Позивачка вказувала, що земельна ділянка площею 0,0054 га, що розташована під належним їй гаражем, на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 27 грудня 2001 року була передана у приватну власність відповідачам та ОСОБА_7, як спадкоємцю ОСОБА_8, а тому у звязку з набуттям права власності на вказаний гараж нею одночасно набуто право власності на земельну ділянку, на якій цей гараж розташований.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :11:094:0006, площею 0,0035 га, яка розташована за адресою: вул. Кривий Вал, 9, м. Луцьк, Волинська область, та яка належить ОСОБА_6

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В поданій від імені позивачки ОСОБА_3 апеляційній скарзі її представник ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3 з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки внаслідок набуття позивачкою права власності на гараж до неї також перейшло і право власності на земельну ділянку, яка розташована під гаражем і яка необхідна для його обслуговування. ОСОБА_3, як новий власник гаража, набула право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику відповідачці по справі ОСОБА_6

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_6 просила вказану апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову у даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що внаслідок укладення договору купівлі-продажу гаража до позивачки, як покупця, перейшло право власності на земельну ділянку на якій він розміщений без зміни її цільового призначення. Оскільки стосовно набуття права власності на частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування, позивачкою не представлено доказів наявності спору щодо неї та неможливості укладення правочину щодо її відчуження, суд вважав, що ОСОБА_3 позовні вимоги заявлені передчасно.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів не може погодитися.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 111623 від 01 квітня 2002 року, земельна ділянка площею 0,0054 га, яка розташована на території м. Луцька по вул. Кривий Вал, 9 та призначена для обслуговування гаражів, належить ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_8 (а.с.5-6).

З договору купівлі-продажу від 12 серпня 2010 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, який посвідчений нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області та зареєстрований в реєстрі № 1097, вбачається, що позивачка набула право власності на гараж, що знаходиться по вул. Кривий Вал, 9 в м. Луцьку Волинської області (а.с.7-8). Право власності на даний гараж зареєстровано 14 вересня 2010 року за реєстраційним номером 24819935, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23 жовтня 2018 року відповідачці ОСОБА_6 на підставі державного акта від 03 березня 2009 року серії ЯД № 352388 на праві приватної власності належить земельна ділянка для обслуговування гаража, кадастровий номер :11:094:0006, площею 0,0035 га, яка розташована за адресою: вул. Кривий Вал, 9, м. Луцьк, Волинська область (а.с.112).

Статтею 377 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків та об'єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Згідно з частиною першою статті 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право власності на яку переходить у звязку з набуттям права власності на ці обєкти.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2018 року у справі № 463/1696/15-ц.

Як встановлено під час апеляційного розгляду даної справи, сторони по справі у договорі купівлі-продажу гаража від 12 серпня 2010 року умови щодо земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаного гаража, її розмір та кадастровий номер, не погоджували.

Оскільки відповідачці ОСОБА_6 як попередньому власнику гаража, відчуженого позивачці, належала земельна ділянка для його обслуговування, тому у відповідності до наведених правових норм у звязку із набуттям позивачкою права власності на згаданий гараж до неї перейшло також і право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), тобто на тих умовах і в розмірах, які були встановлені для відповідачки ОСОБА_6

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Висновки суду про передчасність заявлених позивачкою вимог та відсутність доказів наявності спору щодо неї та неможливості укладення правочину щодо її відчуження є помилковими, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачі по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5 не визнавали заявленого позивачкою позову, що свідчить про наявність спору у даній справі та невизнання відповідачами права позивачки на зазначену земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування гаража, належного їй на праві приватної власності.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване в даній справі рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи, тому воно з наведених підстав підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_3, яка подана від її імені представником ОСОБА_1, задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку для обслуговування гаража, кадастровий номер :11:094:0006, площею 0,0035 га, яка розташована за адресою: вул. Кривий Вал, 9, м. Луцьк, Волинська область.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: