КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/ 2192/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року у складі судді Савицького О.А.,

у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позивач зазначав, що 18 липня 2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 194391Га/14к/п, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Honda», номерний знак НОМЕР_1.

За участю вищевказаного транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2, 07 липня 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) із транспортним засобом марки «Hyundai», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого зазначені транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року встановлено, що ДТП сталась з вини ОСОБА_1, внаслідок порушення ним правил дорожнього руху.

Відповідно до страхового акту № VESKO17430 від 11 серпня 2015 року та умов договору страхування, розмір страхового відшкодування складає 108 442 грн. 24 коп., яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» було відшкодовано потерпілому.

Посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», на адресу якої позивач направив заяву про виплату страхового відшкодування за полісом, разом з тим, вказана заява була задоволена частково, а саме ПрАТ «СК «Провідна» виплатило на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн., позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 58 442 грн. 20 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року позов ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що інформація на яку посилається позивач є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки внаслідок порушення п. 13.1 Правила дорожнього руху України за фактом правопорушення, яке призвело до скоєння ДТП складено протокол адміністративного правопорушення АП1 № 331261, який в свою чергу взагалі не містить жодної інформації про автомобіль «Honda» державний номер НОМЕР_4.

При цьому, постановою Оборонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року відповідача не було притягнуто до адміністративної відповідальності та не було визнано судом винним у вчиненні ДТП, оскільки провадження у даній справі було закрито.

Зазначено, що позивачем не надано до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №331261, який засвідчує, дату, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення, при цьому наявні у справі копії фотокарток належним чином не оформлені та з них неможливо встановити, що це транспортний засіб «Honda» державний номер НОМЕР_4.

Посилаючись на зазначене та те, що судом першої інстанції скаржником було подано заяву про закриття провадження по справі, між тим, вказаному клопотанню не надано належної оцінки, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, на момент настання страхового випадку - ДТП від 07 липня 2015 року, транспортний засіб марки «Ноnda», номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 був застрахований в ПрАТ «СК «АХА Страхування» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №194391Га/14к/п від 18 липня 2014 року (а.с.8-9,17-19).

Встановлено, що 10 липня 2015 року до ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернувся власник транспортного засобу марки «Ноnda», номерний знак НОМЕР_1, - ОСОБА_2 з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на оплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.13).

З урахуванням акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 10 липня 2015 року та калькуляції додаткової вартості ремонтно-відновлювальних робіт та запасних частин від 22 липня 2015 року, ПрАТ «СК «АХА Страхування» затверджено страховий акт № VESKО17430 від 11 серпня 2015 року про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування, в сумі 108 442 грн. 24 коп. (а.с.10, 14, 15).

Встановлено, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» ОСОБА_2 було сплачено страхове відшкодування, в сумі 108 442 грн. 24 коп. (а.с.7).

Як убачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, який на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_3, була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до поліса АІ/2577008 (страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза - 0,0 грн.), що підтверджується копією полісу від 30 березня 2015 року (а.с.22).

Разом з тим, внаслідок звернення ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ПрАТ «СК «Провідна» з метою отримання страхового відшкодування, в розмірі 108 442 грн. 24 коп., ПрАТ «CK «Провідна» відшкодувало позивачу лише 50 000 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди в сумі 108 442 грн. 24 коп. та страховою виплатою ПрАТ «СК «Провідна», у розмірі 50 000 грн., складає 58442 грн. 20 коп.

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що до ПрАТ «СК «АХА Страхування» внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, при цьому страховик відповідача здійснив страхову виплату недостатню для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 58442 грн. 20 коп. (108442,24 грн. - 50000 грн.).

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що постановою Оборонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року відповідача не було притягнуто до адміністративної відповідальності та не було визнано судом винним у вчиненні ДТП, оскільки провадження у даній справі було закрито, а позивачем не надано до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №331261, який засвідчує, дату, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення, при цьому наявні у справі копії фотокарток належним чином не оформлені та з них неможливо встановити, що це транспортний засіб «Honda» державний номер НОМЕР_4, колегія суддів визнає безпідставними і такими, що не спростовують висновків районного суду щодо доведеності позовних вимог.

Положенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року, з урахуванням постанови того ж суду від 22 лютого 2016 року про виправлення описки, провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КпАП України закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.8, 8 зв.).

Між тим, згаданою постановою суду визнано доведеним, що водій ОСОБА_1 порушив п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України та винність водія підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, висновком щодо розгляду ЄО №29565 від 07 липня 2015 року та іншими документами, що містяться в матеріалах справи.

Отже, постановою суду, яка набрала законної сили, визнано доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення з допомогою застрахованого автомобіля, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої автомобіль ОСОБА_2отримав механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року виправлено описку у постанові того ж суду від 26 серпня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та зазначено, що 07 липня 2015 року сталася ДТП між автомобілями «ВАЗ 21065» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1, «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, а не зазначення у постанові суду прізвища потерпілого ОСОБА_2, який керував автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1, що ж механічною опечаткою, та її виправлення не впливає на зміст процесуального документу (а.с.8 зв.).

За таких обставин, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав до закриття провадження у даній справі у зв'язку з тим, що ОСОБА_1не було притягнуто до адміністративної відповідальності, а матеріали адміністративної справи не містять інформації про автомобіль «Honda» державний номер НОМЕР_4.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення по справі автотоварознавчої експертизи, посилаючись на те, що по справі автотоварознавче дослідження не проводилось й розмір страхового відшкодування визначено за результатами проведених ремонтно-відновлювальних робіт застрахованого автомобіля, а не звіту про оцінку витрат ; що в протоколі огляду транспортного засобу автомобіля «Honda» державний номер НОМЕР_4 після ДТП слідчим ВР ДТП СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві лейтенантом міліції ОСОБА_5 (а.с.136-145) було зазначено, що скло ціле, в той час як згідно калькуляції додаткової вартості ремонтно-відновлювальних робіт та запчастин у вартість ремонтних робіт застрахованого автомобіля було включено вартість ущільнювача заднього скла, набір для вклейки скла, витратні матеріали та вартість миття автомобіля.

Між тим, заявлене клопотання було відхилено. При цьому, колегія суддів виходила з того, що з урахуванням положень ст. 990 ЦК України та ст.ст.25,26 Закону України «Про страхування» сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов'язаних з відновленням транспортного засобу не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування при умові підтвердження розміру шкоди іншими доказами. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу вартість відновлювального ремонту.

Згідно даних долученого до справи розрахунку розміру страхового відшкодування, в сумі 108 442 грн. 24 коп. (за виключенням франшизи), вартість відновлювального ремонту застрахованого об'єкту було визначено на підставі рахунку, №1493 від 23 липня 2015 року, складеного ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» становила 109492 грн. 24 коп. (а.с.11,14).

З матеріалів справи убачається, що застрахований транспортний засіб внаслідок дорожньо-транспортної події отримав механічні пошкодження задньої частини автомобіля, з деформацією кришки багажника, обшивки задньої панелі, ущільнювача, лонжерона, решітки, ліхтарів, перекосу кузова (а.с.14,15), що і стало наслідком необхідності належної переустановки скла заднього, в той час як миття автомобіля та витратних матеріалів є складовою проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що відповідач, не оспорюючи встановлені слідчим ВР ДТП СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві лейтенантом міліції ОСОБА_5 пошкодження автомобіля «Honda» державний номер НОМЕР_5 ДТП : задня частина багажника та бампера по середині увігнуті в салон транспортного засобу (а.с.140), на спростування вартості ремонтно-відновлювальних робіт, зазначених у розрахунку (а.с.11-16) не надав будь-яких доказів як під час розгляду справи районним судом, так і судом апеляційної інстанції.

Механізм пошкодження транспортного засобу, відображений на фотофіксації місця події (а.с.112,114), по своїй суті, співпадає з детальним відображенням пошкоджень, виявлених під час огляду транспортного засобу під час складання дефектної відомості ОСОБА_6 (а.с.15,16).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15.

Матеріалами справи доведено, що позивач повністю сплатив страхове відшкодування ОСОБА_2 на відновлення застрахованого транспортного засобу «Honda» державний номер НОМЕР_4 (вид страхування - КАСКО), у сумі 108442 грн. 24 коп., 50 000 грн. з яких було відшкодовано ПрАТ «СК»Провідна».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до стягнення з ОСОБА_7 на користь позивача у порядку регресу різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що становить 58 442 грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: