н/п 4-с/490/88/2019
У Х В А Л А

21 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

В складі головуючого судді Чулуп О.С.,

за участю секретаря Балдич Х.М.

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Миколаїв скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою в якій просив визнати дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Юдіної Ірини Михайлівни, щодо винесення постанови від 14.09.2018 року «Про накладення штрафу» за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню № 53985818 неправомірними та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 14.09.2018 року «Про накладення штрафу». Свої вимоги обґрунтовує тим, що на думку скаржника державний виконавець самостійно змінила порядок стягнення аліментів, які стягуються з нього рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2016 року у розмірі ј частини з всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та почала нараховувати заборгованість. Скаржник зазначає, що ним було подано скаргу 09.02.2018 року до Центрального районного суду м. Миколаєва що неправомірних дій державного виконавця , а саме того, що державний виконавець неправомірно самостійно зміни спосіб стягнення аліментів, однак незважаючи на це, державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу. Представник скаржника подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримав.

Представник державного виконавця в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Судом досліджено постанову про накладення штрафу від 14.09.2018 згідно якого на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 4170,20 грн.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2016 року згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини з всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2016 рок і до повноліття дитини.

Судом досліджено постанову старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 07.06.2017 року на виконання виконавчого листа № 490/10151/16-ц виданого 18.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј починаючи з 20.10.2016 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч.1ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 31.08.2018) Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції станом на 31.08.2018 року ) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовленго.

Судом встановлено, що державний виконавець проводив нарахування фактичного розміру аліментів відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, а за такого і розміру заборгованості платника аліментів.

Судом встановлено, що боржник сплачує аліменти у розмірі мінімальному встановленому законом, а рішення суду встановило розмір аліментів у 1/4 частці від доходів. Оскількти боржник не працює, то державний виконавець розрахував фактичну суму аліментів відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України із середнього заробітку для даної місцевості.

Окрім цього Законом України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок державного виконавця у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, винести постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За такого суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.,71 Закону України«Про виконавче провадження»,ст. ст.4,12,258,260,447,449,450,451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя