Провадження № 2/369/4129/19
11.12.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Медведського М.Д.,
за участю секретаря - Головатюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва № 11 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області, Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-,
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області, Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку. Відповідач по справі є його сином. Відповідач зареєстрований в будинку, але 03 серпня 2018 року ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхала з місця реєстрації та постійного проживання в селі Лісники Києво-Святошинського району Київської області.З того часу ОСОБА_3 та її син - відповідач ОСОБА_2 проживають в будинку, який належить на праві приватної власності бабусі відповідача, ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 . За час відсутності відповідачі будинком не цікавляться, комунальні послуги не сплачують. Оскільки відповідачі не проживають без поважних причин тривалий час, причини відсутності є не поважними, тому просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування будинком за адресою: АДРЕСА_2 ; судові витрати покласти на відповідача.
У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Просив задовольнити позов.
У судове засідання відповідач не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзив на позов до суду не надходили. Належність повідомлення підтверджується зворотніми повідомленнями, що містяться в матеріалах справи.
Треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області, Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явились. Про день, час та місуе слухання справи повідомлені належним чином. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області направили до суду лист про слухання справи у відсутності їх представника.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено, витягом з державного реєстру про реєстрацію права власності №162505622 від 05 квітня 2019 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.
Відповідачі по справі є членами сім`ї власника.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім`ї права користування займаним приміщенням.
У відповідності до ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
За ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Факт не проживання більше року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 також підтверджується актами обстеження від 14 вересня 2018 року, 26 вересня 2018 року.
Судом встановлено, що тривалий час відповідач ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_3 не проживають у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , не мали перешкод в користуванні і спірним житловим приміщенням, своїх речей там не зберігають, житловою площею не цікавляться, витрати по його утриманню не несуть, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинили, з заявами про вселення на спірну житлову площу не зверталися.
Згідно висновку Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 18.11. 2019 року за №07-21/3428 вбачається, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 05 листопада 2019 року (протокол № 21) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) вважає, що питання про визнання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, залишено на розгляд суду.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_3 втратили право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживали понад один рік, що відповідно до вимог ст.ст. 29, 405 ЦК України дає підстави суду визнати відповідачів такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області, Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя М.Д. Медведський