Дата документу 27.02.2019 Справа № 336/5312/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5312/18 Головуючий у 1 інстанції Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/468/19 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4.

В обґрунтування скарги зазначав, що на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 37432514, відкрите на виконання виконавчого листа № 0827/2-1800/11, виданого 27.05.2011 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 щомісяця у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, 21.04.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття.

З метою уникнення виникнення заборгованості на адресу Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області подана заява щодо надання інформації по розміру заборгованості зі сплати аліментів (якщо є) та детальний розрахунок заборгованості.

Від старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 04.09.2018 р. отримана відповідь № 37432514/6 від 04.09.2018 р. щодо розрахунку заборгованості по аліментам, згідно якого сума щомісячних стягнень, починаючи з 2013 р. і до червня 2017 р. складає 770 грн.

В розрахунку визначено, що державний виконавець керувався ст.195 СК України.

З даним розрахунком скаржник не погоджується та вважає його необґрунтованим та таким, що здійснений в порушення норм чинного законодавства.

Він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01.04.2004 р. В стані припинення не перебуває та продовжує підприємницьку діяльність.

Згідно ч.1 ст.195 СК України (в редакції від 14.06.2017 р.) заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення.

Постановою КМУ від 26.02.1993 р. № 146 затверджений перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, згідно п.16 ч.1 цього Переліку утримання доходів проводиться з доходів від підприємницької діяльності.

Згідно довідок відділення у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької обєднаної ДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області його дохід від підприємницької діяльності 0.

Ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що і відображено у виконавчому листі № 0827/2-1800/11, виданому 27.05.2011 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Прожиткові мінімуми для дітей відповідного віку визначались Законами України «Про державний бюджет України» на кожен відповідний рік.

За розрахунками, зробленими виконавчою службою всупереч нормам чинного законодавства, скаржник має заборгованість за 2013 р. 1389 грн., за 2014 р. 1560 грн.; за 2015 р. 1248 грн., за 2016 р. 556 грн., всього за ці періоди 4753 грн., що суттєво порушує його матеріальні права.

На підставі викладеного, просив суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_4 щодо здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів на виконання виконавчого листа № 0827/2-1800/11, виданого 27.05.2011 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості у період, коли дохід від підприємницької діяльності склав 0; зобовязати ст.державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_4 здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів на виконання виконавчого листа № 0827/2-1800/11, виданого 27.05.2011 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, коли дохід від підприємницької діяльності складав 0, з розрахунку 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з Шевченківського ВДВС на його користь 704,80 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, задовольнивши вимоги скарги в повному обсязі та стягнути з Шевченківського ВДВС м. Запоріжя ГТУЮ у Запорізькій області на його користь судовий збір у сумі 1057,20 грн.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні виходив з того, що не встанволено порушень в діях державного виконавця Соріної Ю.Ю. при розрахунку заборгованості за сплати аліментів станом на 01.09.2018 р., оскільки державний виконавець обрахував розмір заборгованості по аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а не із розміру 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає їх правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.11.2011 року по справі № 0827/2-1800/11 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 щомісяця у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.04.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7)

27.05.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Судом першої інстанції дана належна оцінка доказам ,розрахунку заборгованості по аліментам № 37432514/6 від 04.09.2018 р. старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4, в матеріалах виконавчого провадження наявні відомості щодо сплати аліментів за період з 01.04.2013 р. по 01.09.2018 р. на загальну суму 43 133 грн. Заборгованість за вказаним виконавчим документом станом на 01.09.2018 р. становить 4439,35 грн.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що вказана заборгованість розрахована у відповідності до ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.195 СК України.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.2 ст.182 СК України (в редакції ЗУвід17.05.2017 року № 2037-VІІІ) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В п.17 Постанови ПВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Доводи апеляційної скарги дублюють доводи скарги ОСОБА_3 у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Останні не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції в ухвалі суду, є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування скаржника передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

ОСОБА_3 не надав суду першої та апеляційної інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування вимог скарги у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12,141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: