Провадження № 2/127/5128/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06.03.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Гончаруку І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 22 січня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 січня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

На час ухвалення судом цього рішення, позивач був військовослужбовцем, отримував відповідне грошове забезпечення, однак у жовтні 2011 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас, у звязку із закінченям строку контракту.

З 2012 по 2013 рік позивач мав постійну роботу. Але в листопаді 2013 року втратив роботу та став на облік до державної служби зайнятості, як безробітний. Допомогу по безробіттю отримував по липень 2014 року.

З 2014 року позивач не має постійної роботи, живе фактично за рахунок тимчасових заробітків.

Позивач зазначає, що в звязку із скрутним матеріальним становищем, а також тим, що на даний час змінилось його сімейне становище, оскільки вже три роки він проживає з цивільною дружиною, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від його доходу. Адже через те, що він не має постійного заробітку і не може документально підтвердити роботу та свої доходи, державна виконавча служба нараховує йому заборгованість зі сплати аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Станом на 30 вересня 2018 року, заборгованість зі сплати аліментів визначена у сумі 10 990,80 грн. В звязку з цим, державним виконавцем були застосовані до позивача відповідні заходи примусу, зокрема обмеження в праві керування транспортними засобами, обмеження щодо виїзду за кордон.

У звязку із вищевикладеними, позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_3, до ј всіх видів заробітку, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не зявились, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили суд їх задоволити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечили.

Відповідач ОСОБА_2,в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

Враховуючи думку позивача, вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали. Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Відповідно до виконавчого листа виданого Староміським районним судом м. Вінниці від 22 січня 2010 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 січня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).

Згідно постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ВП №55735489 від 18 жовтня 2018 року, державним виконавцем Табачнюком В. В. встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1, у звязку із заборгованістю по алімента, у праві виїзду за межі України (а.с.19-20).

Відповідно до трудової книжки серії АХ №202311 ОСОБА_1 з травня 2003 по жовтень 2013 року був працевлаштований та отримував заробітну плату, а з листопада 2013 року по 23 липня 2014 року отримував допомогу по безробіттю (а.с.14-15).

Згідно довідки від 18 червня 2018 року за №3608/02-24, відомості за формою ОК-5/ОК-? на застраховану особу ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2000 року по 31 травня 2018 року в БД СПОВ відсутні (а.с.16).

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов'язки що до своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 1/ 3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 5-10, 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_1 за рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 22 січня 2010 року по справі № 2-255/10 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу),щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання даним рішенням суду законної сили, та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 22 січня 2010 року по справі № 2-255/10 припинити станом на день набрання чинності даним судовим рішенням та повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 06.03.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя: