Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2019 р. Справа153/880/19

Провадження2/153/241/19-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 і до дня смерті належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ямпіль Вінницької області, у порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Ямпіль Вінницької області померла її родичка ОСОБА_2 . Ще за життя, покійною ОСОБА_2 було складено заповіт від 29.09.2005 у відповідності до якого їй залишився у спадок житловий будинок з надвірними будівлями, що АДРЕСА_2 у АДРЕСА_1 . На даний час заповіт не змінено і не скасовано. У покійної ОСОБА_2 не було ні чоловіка, ні дітей, а тому вона являється єдиною спадкоємицею майна. Після смерті ОСОБА_2 у встановлений державою термін, вона звернулася до Ямпільської приватної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини покійної ОСОБА_2 , але переоформити спадщину на даний час не може по тій причині, що ще за життя спадкодавця було втрачено оригінал правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житловий будинок, а тому їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно. У 2005 році покійна ОСОБА_3 робила заповіт на належний їй житловий будинок, який АДРЕСА_2 у АДРЕСА_1 . Натомість рішенням Ямпільської міської ради Вінницької області №152 від 14.04.2010 житловому будинку ОСОБА_2 було присвоєно нову адресу домоволодіння, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 . А тому, як вбачається із даного рішення житловий будинок по АДРЕСА_3 є один і той самий будинок, який належав її померлій родичці ОСОБА_2 . Тому вона вимушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№8259 від 15.11.2019, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Ямпільської міської ради Ямпільського району Вінницької області Житар Д.О., який діє на підставі Доручення на ведення справи в суді №02-12/636 від 16.09.2019 у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№7726 від 30.10.2019 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника міської ради. Проти позову не заперечує.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи без її участі, заява представника відповідача про розгляд справи без його участі.

Інші процесуальні дії у справі: прийняття справи до свого провадження (а.с.24), відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 30 жовтня 2019 року на 11 годину 30 хвилин (а.с.25-28), витребування доказів та закриття підготовчого провадження (а.с.37-39), про що постановлено ухвали окремими документами.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта (а.с.4-6) судом встановлено, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у Вінницькій області, є громадянкою Російської Федерації.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 02.04.2018 (а.с.7) судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Ямпіль Вінницької області.

Із копії повідомлення приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Катрука М.В. (а.с.8) судом встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, оскільки на житловий будинок відсутній оригінал правовстановлюючого документа, на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Ямпіль Вінницької області.

Із копії заповіту від 29.09.2005 складеного у місті Ямпіль Вінницької області (а.с.9) судом встановлено, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 заповіла позивачці.

Із копії рішення Ямпільської міської ради Ямпільського району Вінницької області №152 від 14.04.2010 «Про присвоєння адреси домоволодіння, що належить ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 » (а.с.10) судом встановлено, що спадковому житловому будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Ямпіль Вінницької області, надано нову адресу, а саме АДРЕСА_1 .

Із копії Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 06.12.1985 (а.с.11) судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Ямпіль Вінницької області, належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , який на даний час розташований по АДРЕСА_1 .

Із копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.12-13) судом встановлено, що позивачка є замовником технічної інвентаризації на вказаний вище житловий будинок. До складу будівель та споруд по АДРЕСА_1 входять житловий будинок (літ.А) площею 88,3 м.кв., сходи кам`яні (а1), площею 2,6 м.кв., сходова площадка кам`яна (а2), площею 16,1 м.кв., сарай (Б), площею 6,2 м.кв., вбиральня (В), площею 1 шт., сарай (Г), площею 6,1 м.кв. Також встановлено, що господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодінні побудовані в 1971, 1975, 1983 роках за життя спадкодавця і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, тобто, не відносяться до категорії самовільних (самочинних).

Із копії спадкової справи №164/2018 від 23 липня 2018 року судом встановлено, що позивачка протягом шести місяців після смерті ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст.1269 ЦК України після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ямпіль Вінницької області, спадщину прийняла позивачка ОСОБА_1 , так як подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.ст.1222, 1223, 1235 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна померлої ОСОБА_2 .

Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, окрім позивача, ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивачки про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом, оскільки таке право спадкоємця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст.ст.15, 16, 1217, 1218, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1269 ЦК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , який за життя належав ОСОБА_2 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ямпіль Вінницької області.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий Т. В. Гаврилюк