ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 400/629/18

провадження № 22-ц/4809/343/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Суровицької Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області у складі судді Колесник С.І. від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання правовідносин припиненими та зобовязання повернути земельну ділянку, -

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 14 грудня 2004 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого вона передала у строкове платне користування належну їй земельну ділянку загальною площею 5,19 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Даний договір укладено на пять років та реєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 10 жовтня 2005 року за № 20.

Додатковою угодою № 110 від 01.12.2008 року, зареєстрованою у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 31 серпня 2019 року за № 03, строк дії договору оренди землі продовжено та встановлено тривалістю у десять років з моменту державної реєстрації цієї додаткової угоди, тобто до 31 серпня 2019 року.

Пунктом 11.5 Договору передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, за наявності відмови орендодавця протягом терміну визначеного договором підписати акт прийому-передачі земельної ділянки.

Порядок здійснення передачі земельної ділянки у користування орендаря визначений сторонами у п. 6.2. договору, відповідно до якого передача земельної ділянки здійснюється у пятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом прийому передачі.

Вважає, що порушення вказаного порядку передачі земельної ділянки в оренду, у тому числі не підписання орендодавцем акту прийому-передачі землі у встановлений договором строк, надає право будь-якій стороні договору на його одностороннє розірвання.

30 квітня 2018 року вона направила на адресу відповідача повідомлення про припинення договірних взаємовідносин з вимогою про повернення належної їй земельної ділянки у десятиденний термін з моменту отримання цього повідомлення. Однак, відповідач отримавши дане повідомлення 03 травня 2018 року на нього не відреагував.

Посилаючись на ці обставини, просила визнати припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 14.12.2004 року, зареєстрованим у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 10.10.2005 року за № 20, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою № 110 від 01.12.2008 року та зобовязати відповідача повернути належну їй земельну ділянку.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції дав невірну оцінку доказам, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення. Суд не врахував, що акт приймання-передачі земельної ділянки сторонами було підписано 14 грудня 2004 року і фактично передано земельну ділянку у користування відповідача. Орендні відносини між сторонами тривають вже тринадцять років. Крім того, погоджуючись з аргументами позивача суд не встановив, коли саме орендодавець безпідставно відмовився від підписання акту приймання-передачі землі. Фактично обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не дають підстав для розірвання договору в односторонньому порядку. Крім того, позивач предявив свої вимоги з пропуском позовної давності.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,19 га, що розташована на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області /а.с.5/.

14 грудня 2005 року між сторонами укладено договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» вказану земельну ділянку строком на пять календарних років. Даний договір зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 10 жовтня 2005 року за № 20 /а.с. 5-6/.

Додатковою угодою № 110 від 01.12.2008 року, зареєстрованою у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 31 серпня 2019 року за № 03, строк дії договору оренди землі продовжено та встановлено тривалістю у десять років з моменту державної реєстрації цієї додаткової угоди, тобто до 31 серпня 2019 року /а.с.7/.

30 квітня 2018 року ОСОБА_1 направила на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» повідомлення про дострокове розірвання договору оренди землі від 14 грудня 2004 року з вимогою про повернення на належної їй земельної ділянки у десятиденний термін з моменту отримання цього повідомлення, у стані придатному для використання її за цільовим призначенням. Підставою для розірвання договору оренди землі вказала те, що вона не підписувала акт прийому-передачі земельної ділянки у встановлені договором строки. Дане повідомлення отримано відповідачем 03 травня 2018 року /а.с.8-9/.

Відповідно до статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Таким чином, законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору.

Пунктом 11.5 Договору передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, зокрема за умови безпідставної відмови орендодавця, протягом визначеного цим Договором, підписати акт прийому передачі.

Аналіз даного пункту договору дає підстави для висновку про те, що пункт 11.5 договору направлений на захист прав орендаря від безпідставного ухилення орендодавця від виконання обовязку щодо передачі обєкта оренди.

Разом з тим, матеріали справи містять акт прийому передачі від 14 грудня 2004 року, який підписаний позивачем в день укладення договору оренди землі /а.с.27/.

Твердження суду першої інстанції про те, що акт прийому передачі від 14 грудня 2005 року до договору оренди землі не є належним доказом по справі так, як не містить відомостей про кадастровий номер, площу, місце розташування та інших ознак, які б давали можливість ідентифікувати земельну ділянку, є безпідставними,оскільки суд не встановив наявність у позивача інших земельних ділянок, іншого укладеного між сторонами договору оренди землі від 14 грудня 2005 року. При цьому, у тексті акту вказано, що він стосується укладеного між сторонами договору.

Та обставина, що після здійснення державної реєстрації договору оренди, протягом пяти наступних днів, сторони не підписали новий акт приймання-передачі землі не свідчить про безпідставне ухилення від виконання орендодавцем своїх обовязків передати земельну ділянку орендареві та підписати відповідний акт так, як він ці обовязки виконав в день укладення договору.

За таких обставин, висновок суду про задоволення позовних вимог з підстав порушення встановленого договором порядку передачі обєкта оренди в користування є необґрунтованим, що у відповідності до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Враховуючи, що апеляційний суд ухвалює у справі нове рішення яким відмовляє в позові, відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача сплачений відповідачем судовий збір за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» про визнання правовідносин припиненими та зобовязання повернути земельну ділянку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» судові витрати в розмірі 2114,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: