КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 373/1356/18

номер провадження: 22-ц/824/744/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чорненької Олени Іванівни на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року у складі судді Нечепоренка Л.М., у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 18 листопада 2008 року у розмірі 33 268 грн 41 коп. на підставі ст.ст.1268, 1281, 1282 ЦК України.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору від 18 листопада 2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком, що відповідає строку дії картки. Відповідач дала згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між нею і банком договір.

У порушення умов договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконала, внаслідок чого станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року утворилась заборгованість у розмірі 33 268 грн 41 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7 992 грн 61 коп., заборгованості за процентами у розмірі 23 225 грн 80 коп. та заборгованості по пені у розмірі 2 050 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_3 померла. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_1, який прийняв спадщину.

Посилаючись на те, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило його позов задовольнити.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18 листопада 2008 року у розмірі 33 268 грн 41 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 грн, а всього - 34 868 грн 41 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Чорненька О.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не був належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, чим було позбавлено його можливості захищати свої права та законні інтереси в судовому засіданні.

Вказує, що суд першої інстанції не з'ясував яке саме майно прийняв у спадщину ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3 та не встановив його вартість, що суперечить вимогам ст.1282 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» подав пояснення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що законодавством України не встановлено обов'язку суду чи позивача щодо встановлення майна та його вартості при наявності спадкоємців. Вказує, що позивачем надані належні доказина підтвердження укладення кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, який є чинним. У порушення умов договору позичальник свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів не виконала, а тому ОСОБА_1, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, зобов'язанийзадовольнити вимоги кредитора. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 33 268 грн 41 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з метою отримання банківських послуг звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», де заповнила і підписала анкету-заяву від 18 листопада 2008 року, на підставі якої банк надав їй кредитні кошти у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком, що відповідає строку дії картки, що стверджується копією анкети-заяви (а.с.8) та розрахунком боргу (а.с.62-64).

ОСОБА_3 користувалася кредитними коштами та здійснювала періодичне погашення кредиту, що стверджується наданим банком розрахунком.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується актовим записом про смерть №22 від 20 вересня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Ромашківської сільської ради Рокитнянського району Київської області (а.с.31).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору станом на день її смерті утворилась заборгованість у розмірі 33 268 грн 41 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7 992 грн 61 коп., заборгованості за процентами у розмірі 23 225 грн 80 коп. та заборгованості за пенею у розмірі 2 050 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із що позичальник ОСОБА_3 у порушення умов договору свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів не виконала, внаслідок чого на момент її смерті утворилась заборгованість у загальному розмірі 33 268 грн 41 коп. Відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, а тому відповідно до положень ст.1282 ЦК України суд дійшов висновку, що вказана вище заборгованістьпідлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

По справі встановлено, що станом на день смерті боржника ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 року), внаслідок неналежного виконання нею зобов'язань за кредитним договором, виникла заборгованість у розмірі 33 268 грн 41 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7 992 грн 61 коп., заборгованості за процентами у розмірі 23 225 грн 80 коп. та заборгованості по пені у розмірі 2 050 грн.

З копії спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 29 грудня 2016 року до нотаріальної контори звернувся її син ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини (а.с.35).

Також до нотаріальної контори звернуся 29 грудня 2016 року інший син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с. 34).

Інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом строк до нотаріальної контори не зверталися.

Статею 1218 ЦК України передбачено, що права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов'язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Аналогічні висновки міститься в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16/-ц, постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 520/17508/15-ц.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред'явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємця ОСОБА_3, позивач мав довести, що відповідач отримав у спадщину будь-яке майно.

Матеріали справи не містять доказів того, що після смерті ОСОБА_3 її спадкоємець ОСОБА_1 отримав у спадщину будь-яке майно, і таких доказів позивач суду не надав, що є його процесуальним обов'язком відповідно до ст.81 ЦПК України.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак позивач не довів, що відповідач набув статусу спадкоємця боржника, і як наслідок набув обов'язку задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору суд першої інстанції у порушення вимог ст.264 ЦПК України наведених вище вимог закону та обставин справи не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 2 400 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.133). Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 400 грн.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чорненької Олени Іванівни задовольнити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 про стягненнясудовий збір у розмірі 2 400 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: