Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 686/16440/16-ц

провадження № 61-28116св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Департамент освіти та науки Хмельницької міської ради, Хмельницька міська рада, Хмельницький міський голова Симчишин Олександр Сергійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року у складі судді Мороз В. О. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П'єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Управління освіти Хмельницької міської ради про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що наказом начальника Управління освіти Хмельницької міської ради від 11 липня 2016 року № 658-к її звільнено з посади директора спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького за пунктом 2 статті 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку контракту. Проте, вона вважає, що такі дії, як укладання контракту між нею та Управлінням освіти Хмельницької міської ради, а також її звільнення із займаної посади є такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства та порушують її трудові права. Зокрема, укладення саме контракту для займаної нею посади не передбачено законом; звільнення є наслідком упередженого ставлення зі сторони керівництва, адже цьому передували факти незаконного притягнення її до дисциплінарної відповідальності, в тому числі звільнення, після яких її в судовому порядку поновлено на посаді. Позивач вказує, що розпорядження Хмельницького міського голови від 03 грудня 1998 року за № 584-р «Про укладання контрактів з керівниками підприємств, установ та організацій» суперечить висновкам Конституційного Суду України, а тому є незаконним та неконституційним, крім того, після її звільнення їй не було запропоновано жодної посади в системі освіти міста, в той час як вона самостійно утримує неповнолітню доньку.

Враховуючи наведене, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила визнати розпорядження Хмельницького міського голови від 03 грудня 1998 року за № 584-р «Про укладання контрактів з керівниками підприємств, установ та організацій» незаконним та неконституційним, а також скасувати його; визнати укладання контракту з нею, як керівником навчально-виховного закладу комунальної власності незаконним; скасувати, як незаконний наказ про призначення її на посаду директора спеціалізованої загальноосвітньої школи № 8 м. Хмельницького в частині укладання контракту між нею та управлінням освіти; поновити її на посаді директора спеціалізованої загальноосвітньої школи № 8 м. Хмельницького та стягнути з Управління освіти Хмельницької міської ради на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Ухвалами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року та від 18 січня 2017 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено Хмельницьку міську раду та Хмельницького міського голову СимчишинаО.С.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюване позивачем розпорядження від 03 грудня 1998 року № 584-р «Про укладання контрактів з керівниками підприємств, установ та організацій» прийняте Хмельницьким міським головою в межах його повноважень, з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у загальнодержавній власності», крім того воно не порушує прав позивача. Статтею 54 Закону України «Про освіту» передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом, при цьому однієї із підстав припинення трудового договору є закінчення його строку. Сторони добровільно погодили умови контракту, в тому числі і строк його дії та умови припинення, а тому відсутні підстави для визнання укладення контракту з позивачем незаконним, скасування наказу про її призначення в частині укладення контракту, а також поновлення на посаді директора спеціалізованої школи № 8 м. Хмельницького. При цьому, враховуючи, що відсутні підстави для поновлення позивача на роботі, суд дійшов висновку також і про відмову у задоволені позовної вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки вона є похідною від визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі.

УхвалоюАпеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що прийняття на роботу працівників шляхом укладення з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами. Власник або уповноважений ним орган може вимагати вiд працiвника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тiльки у тому разi, коли вiн належить до категорiї працiвникiв, якi згiдно iз законодавством працюють за контрактом. Оскільки чинним законодавством призначення на посаду керівника комунального навчального закладу врегульовано нормами Закону України «Про освіту», тому при призначенні ОСОБА_4 на посаду директора спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на умовах контракту порушення трудових прав позивача не було.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 зазначив, що контрактна форма трудового договору не може впроваджуватися нормативними актами центральних і місцевих органів виконавчої влади, актами органів місцевого самоврядування, а також колективними договорами і угодами та іншими локальними нормативними актами. Приймаючи, що оспорюване позивачем розпорядження Хмельницького міського голови прийняте в грудні 1998 року, тобто після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, то останнє суперечить його висновкам і з цих підстав є незаконним та неконституційним, а тому підлягає скасуванню. Ухвалюючи оскаржувані рішення суди не дослідили доводи позовної заяви щодо неконституційності розпорядження міського голови. Суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень, на власний розсуд трактуючи норми статті 21 КЗпП України. Крім того, судами не надана оцінка факту, що контрактна форма трудового договору до керівників навчальних закладів не застосовується. Ухвалюючи оскаржувані рішення суди не зазначили, відповідно до якої норми діючого законодавства України допускається укладення контрактів з керівниками навчальних закладів комунальної форми власності, допустивши в своїх рішеннях лише посилання на нормативні акти, які не відносяться до спірних правовідносин. Законодавством України визначена сфера обов'язкового застосування контракту лише для керівників навчальних закладів, що є у загальнодержавній власності, а вона на підставі контракту прийнята на посаду директора Хмельницької загальноосвітньої шкоди № 8, яка відноситься до навчальних закладів, що є комунальною власністю.

У жовтні 2017 року представник Департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу відхилити, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін, посилаючись на те, що відповідно до статті 21 КЗпП України сфера застосування контракту визначається законами України, а тому враховуючи, що Законом України «Про освіту» передбачено прийняття на роботу педагогічних та науково-педагогічних працівників шляхом укладення трудового контракту, то укладений із ОСОБА_4 контракт відповідає вимогам чинного законодавства України.

У жовтні 2017 року представник Хмельницького міського голови Симчишина О. С.- ОСОБА_8 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких просила касаційну скаргу відхилити, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін, посилаючись на те, що оскаржуване розпорядження міського голови від 05 грудня 1998 року № 584-р прийняте на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203, згідно із якою з керівниками підприємств раніше обраними чи призначеними на посаду укладається, чи переукладається контракт, у разі відмови керівника підприємства укласти контракт, трудовий договір з ним припиняється на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересні 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подання заперечень на неї.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам ЦПК України (у редакції на час його ухвалення) щодо законності та обґрунтованості.

Судами установлено, що 03 грудня 1998 року Хмельницьким міським головою видане розпорядження № 584-р «Про укладання контрактів з керівниками підприємств, установ, організацій», в пункті 1 якого зазначено: «Заступникам міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, начальникам управлінь та завідуючим відділами, які укладають контракти, до 15 січня 1999 року укласти контракти з керівниками підприємств, раніше обраними або призначеними на посаду, застосовуючи типову форму контракту, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 1995 року № 597».

У пункті 2 вказаного розпорядження зазначено, що у разі відмови керівника підприємства укласти контракт, необхідно подати до 15 січня 1998 року міському голові доповідні записки з метою припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України).

Розпорядженням Хмельницького міського голови від 10 жовтня 2003 року № 880-р затверджено типову форму контракту з керівником підприємства (установи, організації), що є у комунальній власності.

До вказаного розпорядження в частині змісту типової форми контракту неодноразово вносилися зміни відповідно до розпоряджень Хмельницького міського голови від 12 лютого 2007 року № 37-р, від 05 серпня 2008 року № 291-р, від 10 лютого 2009 року № 26-р, від 13 жовтня 2009 року № 370-р, від 16 січня 2016 року № 19-р, від 22 червня 2016 року № 174-р.

Наказом Управління освіти Хмельницької міської ради від 05 серпня 2013 року № 140-к ОСОБА_4 відповідно до її заяви від 05 серпня 2013 року в порядку переведення з посади заступника директора з виховної роботи Хмельницької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24, призначено на посаду директора спеціалізованої середньої загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на умовах контракту з 06 серпня 2013 року.

Також 05 серпня 2013 року між Управлінням освіти Хмельницької міської ради та ОСОБА_4 укладений контракт як з такою, що призначена на посаду директора спеціалізованої середньої загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького, на термін із 06 серпня 2013 року по 15 липня 2016 року.

Підпунктом «а» пункту 25 вказаного контракту передбачено, що цей контракт припиняється, а трудові відносини з Органом управління освітою розриваються після закінчення терміну дії контракту (пункт 2 статті 36 КЗпП України).

У пункті 29 контракту сторони узгодили, що протягом двох останніх місяців дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін. Якщо новий контракт до закінчення дії контракту не буде укладений, контракт вважається припиненим.

Наказом начальника управлінням освіти Хмельницької міської ради від 11 липня 2016 року № 658-к ОСОБА_4 з 15 липня 2016 року звільнено з посади директора спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького у зв'язку із закінченням строку трудового договору (контракту), на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України та пункту 2 статті 26 Закону України «Про загальну середню освіту».

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У силу положень частини другої статті 26 зазначеного закону призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою.

Згідно із частиною третьою статті 54 Закону України «Про освіту» (в редакції на час укладення контракту) педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

За змістом постанови Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада директора загальноосвітнього навчального закладу відноситься до переліку посад педагогічних працівників.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі достроково, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України, у редакції чинній на час укладення контракту).

Однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України)

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі наявних у матеріалах справи доказах, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що оскаржуване ОСОБА_4 розпорядження від 03 грудня 1998 року № 584-р прийняте в межах повноважень міського голови та не порушує прав позивача. Разом з тим, позивач, займаючи посаду директора загальноосвітнього навчального закладу, відносилася до категорії педагогічних працівників, із яким відповідно до вимог частини четвертої статті 20 та частини третьої статті 54 Закону України «Про освіту» укладається контракт, оскільки контрактна форма трудового договору щодо директора комунального навчального закладу законодавчо визначена саме законом, а сторони, укладаючи 05 серпня 2013 року відповідний контракт реалізували своє волевиявлення щодо його умов та визначили строк його дії, що відповідає вимогам чинного законодавства та не дає підстав для визнання його незаконним та скасування.

Доводи касаційної скарги про те, що контрактна форма трудового договору не може впроваджуватися нормативними актами центральних і місцевих органів виконавчої влади, актами органів місцевого самоврядування, а також колективними договорами і угодами та іншими локальними нормативними актами, а тому прийняте Хмельницьким міським головою оскаржуване розпорядження суперечить висновкам рішення Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп і з цих підстав є незаконним та неконституційним не заслуговують на увагу, оскільки зазначеним рішенням Конституційний Суд України надав офіційне тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України, відповідно до якого вирішив, що термін «законодавство», що вживається у частині третій

статті 21 КЗпП України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закону України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. При цьому, оспорюване позивачем розпорядження Хмельницького міського голови винесене останнім у межах його повноважень та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у загальнодержавній власності», яким рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладенні контрактів із керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений положенням цієї постанови.

Разом з тим, зазначене розпорядження Хмельницького міського голови не порушує трудові права позивача, оскільки з нею укладений контракт відповідно до вимог Закону України «Про освіту», яким передбачено прийняття на роботу педагогічних та науково-педагогічних працівників шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суди надали належне обґрунтування, а переоцінка доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик