РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/3187/18

Провадження № 22-ц/4815/240/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2018 року (ухвалене у складі судді Красовського О.О., повний текст рішення суду складено 03.12.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

12 липня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що вона та відповідач ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Син перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги сину не надає.

Відповідач працевлаштований - працює на посаді провідного спеціаліста у Клеванській ОТГ та згідно штатного розпису апарату селищної ради отримує заробітну плату 10250 грн/міс, а тому має можливість надавати сину матеріальну допомогу.

Просила суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини доходу ОСОБА_5 щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини: сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 12.07.2018 р., і до повноліття дитини.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що при визначенні частки заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину слід врахувати, що обов'язок з утримання дитини покладений на обох батьків.

26 грудня 2018 року ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини доходу ОСОБА_5 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. Судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що відповідач має високий матеріальний дохід та немає інших утриманців.

Вказує, що згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд повинен був вказати у резолютивній частині рішення, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення.

Судом встановлено, що 06.08.2006 року по 10.05.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2011 року у справі № 2-970/11.

Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 4).

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 5 ст. 183 цього ж кодексу встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, місцевий суд правильно встановив обставини справи, та те, що для забезпечення необхідного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини необхідним є стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_6.

Проте суд, всупереч вимогам ч. 5 ст. 183 СК, помилково визначив розмір аліментів у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку та не зазначив у резолютивній частині рішення про те, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ураховуючи те, що суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, не вірно визначив розмір аліментів та не зазначив, що розмір аліментів, що стягується не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, мешканки: АДРЕСА_2) аліменти на утримання дитини: сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починиючи з 12.07.2018 р., і до повноліття дитини".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук