Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23.10.2019 року м.Мостиська

ЄУН 448/1587/19

провадження №2-о/448/38/19

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за заявою Мостиської міської ради Львівської області про визнання спадщини відумерлою,

учасники справи:

представник заявника - Мостиської міської ради, - не з`явився,

встановив:

В.о. міського голови Курцеба Б.П. звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що до складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_1 , входить будинковолодіння, що розташоване за вищевказаною адресою, котре належало померлій ОСОБА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_1 проживала одиноков АДРЕСА_1 . Згідно інформації Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилася, відомості про заповіт від її імені відсутні, з часу смерті останньої по даний час ніхто за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався.

Просить визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що складається із будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та передати вказану відумерлу спадщину у власність територіальної громади м.Мостиська Мостиського району Львівської області, в особі Мостиської міської ради Львівської області.

В судове засідання представник заявника Мостиської міської радиЛьвівської області, не з`явився, однак в матеріалах справи наявне його письмове клопотання, у якому такий зазначив, що вимоги заяви про визнання спадщини відумерлою підтримує, просить розглядати дану цивільну справу у їх відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до наступного висновку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.ст.1220-1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Правилами ст.ст.1268-1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.09.2018р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Мостиська Львівської області.

Згідно довідки про склад сім`ї від 03.10.2019 року за №2472, відомо, що померла ОСОБА_1 проживала одиноко в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії реєстраційного посвідчення, виданого Самбірським міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 20.02.1989 року власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 являлась ОСОБА_1 .

Відповідно до копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Мостиською державною нотаріальною конторою Львівської області від 30.09.2019р. №57732327, інформація щодо заведення спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Спадковому реєстрі відсутня. Відтак спадкоємці, якщо такі наявні, спадщину не прийняли.

Статтею 334 ЦПК України передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підсумовуючи, враховуючи той факт, що після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися, так само як і не звертались будь-які особи до Мостиської міської ради Львівської області за охороною спадкового майна, відомості про спадкоємців за заповітом та за законом відсутні та пройшло більше 1 року з моменту відкриття спадщини, суд приходить до висновку про необхідність визнання вищезазначеного будинковолодіння та передачу спадщини територіальній громаді Мостиської міської ради Львівської області.

Керуючись ст.ст.76-81, 89, 258, 259, 264, 265, 268, 293-294, 334-338 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву Мостиської міської ради Львівської області про визнання спадщини відумерлою, - задовольнити.

Визнати спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , - відумерлою.

Передати вказану відумерлу спадщину - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , - у власність територіальної громади м.Мостиська, Мостиського району Львівської області, в особі Мостиської міської ради Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя (підпис) Ю.Б. Білоус

З оригіналом згідно:

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення суду набрало законної сили«__»________________20__ р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Заявник: Мостиська міська рада Львівської області; місцезнаходження м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Львівської області; Код .

Рішення суду виготовлено та підписано суддею в нарадчій кімнаті 23 жовтня 2019 року.