Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/6180/17

Номер провадження 22-ц/804/204/19

26 лютого 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2018 року, у складі судді Скрипниченко Т.І.

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.07.2006 року у розмірі 55194,26 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.07.2006 року з відповідачем було укладено договір без номеру, відповідно умов якого, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. У порушення ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2017 року має заборгованість в загальній сумі 55194,26 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4843,37 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 44046,40 грн.; 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. - фіксована частина та 2604,49 грн. - процентна складова. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 55194,26 грн., судовий збір в сумі 1600 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25.07.2006 року у розмірі 48889,77 грн. з них: 4843,37 грн. заборгованість за кредитом; 44046,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1417,6 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що підписання заяви-анкети на отримання кредитного ліміту відповідачкою не є фактично встановленими обставинами справи, оскільки стверджує, що підпис їй не належить, та суд безпідставно відмовив у проведенні почеркознавчої експертизи. З заяви-анкети не вбачається розмір кредитної ставки, таким чином вважає, що сума заборгованості за процентами нараховано безпідставно. З розрахунку заборгованості, який надано позивачем, не зазначено суму кредитного ліміту, та з 13 вересня 2010 року в розрахунку зазначено суму 4542,90 грн. Отже, висновок суду про надання кредитного ліміту у розмірі 5000 грн. не відповідає дійсності. Також зазначає, що суд безпідставно відмовив у застосуванні позовної давності посилаючись, що останній платіж у розмірі 340 грн. здійснено 12 серпня 2014 року, тоді як відповідач на той час перебувала у іншому населеному пункті у зв'язку бойовими діями.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Позивач своїм правом не скористався.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 26 лютого 2019 року, не з'явились, представник позивача надав клопотання про слухання справи за його відсутність. (а.с.195)

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апелянтом ОСОБА_2 надано клопотання, в якому вона просить перенести розгляд справи у зв'язку із занятістю її представника Сагірова Ф.П. у іншому судовому процесі та неможливістю присутності у даному судовому засіданні.

Відхиляючи дане клопотання судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до частини 1,2 статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За змістом статті 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.( ч.1) У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.( ч.2)

09 лютого 2019 року сплив шістдесятиденний строк розгляду даної справи, клопотання про подовження процесуальних строків боржником не заявлено, отже підстав для відкладення розгляду справи - не має.

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом 24 січня 2018 року у справі№ 907/425/16 .

Відповідач ОСОБА_2 та її представник Сагіров Ф.П. реалізували свої процесуальні права, надав пояснення в судовому засіданні 22 січня 2019 року, апеляційній суд, у свою чергу, відповідно до ч.1. ст. 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, відповідно до статті 372 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав, які б свідчили про неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про перенесення судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Сагірова Ф.П., надані у судовому засіданні 22.01.2019 року, згідно яких представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а відповідач та її представник просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до заяви-анкети, ОСОБА_2 25.07.2006 року уклала кредитний договір б/н, з позивачем та отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві 25.07.2006 року.

Так, відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку. Заява позичальника від імені ОСОБА_2 містить дані, згідно яких остання ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку та виражає згоду, що ця заява , Умови , Правила та Тарифи складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_2 ( а.с. 7) В заяві позичальника містяться відомості відсотків за користування кредитом( 36% річних).

За змістом пункту 3.1. Умов для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок ,видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначений у заяві та в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку.

Відповідно до договору від 25.07.2006 року позичальнику був відкритий картковий рахунок та видані дві платіжні кредитні картки НОМЕР_2 та НОМЕР_3, остання з яких має термін дії до останнього дня місяця липня 2016 року. ( а.с. 98)

Відповідно до п. 3.1.3 розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг після закінчення терміну дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Як встановлено судом, 07.09.2011 року відповідач повторно ідентифікувалася у ПАТ КБ « ПриватБанк», про що свідчить скриншот клієнта з карткою за кредитною справою клієнта Банку ОСОБА_2 ( а.с. 87)

У зв'язку з викладеним, доводи відповідача про те, що заяву-анкету від 25.07.2006 року ОСОБА_2 не підписувалась є безпідставним, оскільки позивачем надано як заяву Позичальника про надання кредиту від 25.07.2006 року з її особистим підписом так і ксерокопію паспорту ОСОБА_2, завірену відповідачем у цей же день.( а.с 14). Крім того, на підтвердження укладення договору позивачем надані- скриншот клієнта з карткою за кредитною справою клієнта Банку ОСОБА_2, виписка з карткового рахунку відповідача, згідно якого вбачається, що ОСОБА_2 була активним користувачем послуг Банка. ( а.с. 71-74, 86,87)

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями статті 204 ЦК України закріплюється презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним , тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буду спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права , набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Спірний договір від 25 липня 2006 року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідачем не оспорювався і не визнавався у судовому порядку недійсним.

Отже, враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду, що між сторонами склались договірні кредитні відносини, які мають виконуватись відповідно до умов договору від 25.07.2006 року.

З оглядом на встановлені обставини, судова колегія не знаходить достатніх правових та об'єктивних підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи анкети-заяви від 25.07.2006 року на предмет відповідності підпису ОСОБА_2

Доводи відповідача, що умовами договору не був передбачений кредитний ліміт саме у розмірі 5000 гривень, спростовується умовами договору.

Пунктом 3.2.,3.3 Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредита на платіжну картку . Клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінювати (зменшувати або збільшувати ) кредитний ліміт. Підписання договору є прямим та безумовним погодженням держателя платіжної картки відповідно прийняття любого розміру кредитного ліміту встановленого банком.

Щодо розміру кредитної заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 30.04.2017 року у ОСОБА_2 утворилась заборгованість в розмірі :4843,37 грн. - заборгованість за кредитом; 44046,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг випливає, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти.

Відповідно до п. 3.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг строк дії карти зазначено на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

З Умов та Правил надання банківських послуг випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії останньої картки, виданій ОСОБА_2 сплив 31 липня 2016 року.( а.с.98)

Сторони не погоджували графік платежів за кредитним лімітом, отже повну заборгованість( кредитний ліміт та відсотки) за умовами даного кредиту відповідач мала сплатити до 31 липня 2016 року.

До суду позивач звернувся 22 травня 2017 року. ( а.с. 2)

Відповідач заявила письмове клопотання про застосування строків позовної давності за усіма вимогами банку.( а.с.88)

Згідно частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем кредитного обов'язку, станом на 30.04.2017року утворилась заборгованість за тілом кредиту 4843,37 грн. та відсотках за користування кредитом у розмірі 44046,40 грн.

Отже, враховуючи приписи статті 257 ЦК України , позивач не пропустив строки для пред'явлення вимог щодо стягнення кредитної заборгованості у вигляді кредитного ліміту у розмірі 4843,37 грн. . оскільки відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України)

Що стосується нарахування процентів за користування кредитом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема ,щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

За умовами даного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості, який наданий до 31 липня 2016 року ( останнього дня строку дії картки)

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вказане судова колегія відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Така правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Згідно наданого представником позивача розрахунку розмір відсотків за користування кредитом з урахуванням погоджених сторонами 36% річних за період з 01.04.2015 року по 31.07.2016 року становить 2358 гривень 72 копійки .( а.с 194)

Згідно розрахунку заборгованості, розмір відсотків за користування кредитом з урахуванням погоджених сторонами 36% річних за період з 22. 05.2014 року по 31.03. 2015 року становить 1520, 82 гривень.

Отже, враховуючи викладене, відсотки за користування кредитом підлягають до стягнення в межах трирічного строку перед зверненням позивача до суду, тобто з 22 травня 2014 року по 31 липня 2016 року( кінцевого дня погодженого сторонами строку кредитування) та складає, згідно із розрахунком заборгованості 3879, 54 гривні.( 1520, 82+ 2358,72) ( а.с.4-6 )

У стягненні відсотків, нарахованих позивачем до 22 травня 2014 року, як таких, що нараховані поза межами позовної давності про застосування яких просила відповідач, та після 31 липня 2015 року, слід відмовити.

За таких обставин, судове рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 липня 2006 року у розмірі 48889, 77 гривень, з них 4843,37 гривень заборгованість за кредитом, 44046,40 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом та судового збору у розмірі 1417, 60 гривень - підлягає зміни з ухваленням в цій частині нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 липня 2006 року, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4843 гривні 37 копійок, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 3879 гривень 54 копійки.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України ,виходячи із пропорційності розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір у розмірі 252 гривні 80 копійок, що становить 15,8% відсотка від задоволеного позову та сплаченої позивачем суми судового збору у суді першої інстанції ( 15,8 відсотка від суми держмита у розмірі 1600 гривень). Крім того, з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення сплачений ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1968 гривень, що становить 82% відсотка від розміру задоволених вимог відповідача в апеляційній інстанції та сплаченого відповідачем судового збору за апеляційну скаргу (82% відсотка від суми держмита у розмірі 2400 гривень).

З урахуванням вимог частини 10 статті 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача остаточно підлягає до стягнення сума судового збору у розмірі 1715 гривень 20 копійок. ( 1986 гривень - 252,80 гривень)

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2018 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 липня 2006 року у розмірі 48889, 77 гривень ( сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять гривень 77 коп.), з них 4843,37 гривень заборгованість за кредитом, 44046,40 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом та судового збору у розмірі 1417, 60 гривень - змінити та викласти абзац другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»(,рахунок № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 липня 2006 року, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4843( чотири тисячі вісімсот сорок три) гривні 37 копійок, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 3879( три тисячі вісімсот сімдесят дев'ять) гривень 54 копійки.

В решті судове рішення залишити без змін.

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»(,рахунок № 3111, МФО 305299) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1715 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.