КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 360/1413/15-ц

14 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Унятицького Д.Є., у цивільній справі за позовом прокурора Бородянського району Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року прокуратура Бородянського району Київської області (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області, звернулася до Бородянського районного суду Київської області з позовом до Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що прокуратурою за результатами опрацювання інформації про стан законності на території району встановлено, що Козинцівською сільською радою безпідставно, всупереч порядку, встановленого нормами земельного законодавства та в порушення інтересів держави, 13 жовтня 2006 року на 6-й сесії 5-го скликання було прийнято рішення «Про передачу у приватну власність земельних ділянок», яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,15 га, розташовану в АДРЕСА_1 та надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення державного акта на право приватної власності на цю земельну ділянку.

26 червня 2009 року Козинцівська сільська рада Бородянського району Київської області прийняла рішення «Про внесення змін до рішення 6-ї сесії 5-го скликання 13 жовтня 2006 року», яким змінено площу земельної ділянки, наданої у приватну власність ОСОБА_1 , з 0,1500 га на 0,1792 га.

Вказувала, що Козинцівська сільська рада, приймаючи оскаржувані рішення, вийшла за межі своїх повноважень, оскільки розпорядилася земельною ділянкою, яка розташована за межами с. Козинці, а також незаконно змінила цільове призначення цієї земельної ділянки, яка відносилася до земель сільськогосподарського призначення. Водночас, сільська рада, порушуючи вимоги статей 118, 186 ЗК України в редакції, чинній на момент вирішення спірних правовідносин, не приймала рішення про затвердження технічної документації (проекту землеустрою) щодо відведення у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею саме 0,1792 га.

На підставі незаконних рішень сільської ради 15 січня 2010 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, а в подальшому продав її ОСОБА_2 , про що на державному акті зроблено відповідну відмітку.

На підставі викладеного, після уточнення позовних вимог в жовтні 2015 року, позивач просив суд:

скасувати рішення Козинцівської сільської ради Бородянського району 6-ї сесії 5-го скликання від 13 жовтня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель в АДРЕСА_1 , передачу безоплатно в приватну власність цієї земельної ділянки ОСОБА_1 ;

скасувати рішення Козинцівської сільської ради від 26 червня 2009 року про внесення змін до рішення Козинцівської сільської ради від 13 жовтня 2006 року щодо зміни площі земельної ділянки, наданої у приватну власність ОСОБА_1 з 0,15 га на 0,1792 га;

визнати недійсним державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯИ №779115, виданий на ім`я ОСОБА_1 з відміткою про перехід права власності на земельну ділянку за договором купівлі-продажу № 904 від 18 червня 2010 року до ОСОБА_2 , та скасувати його державну реєстрацію;

витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області з незаконного володіння ОСОБА_2 цю земельну ділянку.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2016 року, позов прокурора Бородянського району Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області задоволено.

Визнано незаконними та скасовано рішення Козинцівської сільської ради від 13 жовтня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель в АДРЕСА_1 , передачу безоплатно в приватну власність цієї земельної ділянки ОСОБА_1 .

Визнано незаконними та скасовано рішення Козинцівської сільської ради від 26 червня 2009 року про внесення змін до рішення Козинцівської сільської ради від 13 жовтня 2006 року щодо зміни площі земельної ділянки, наданої у приватну власність ОСОБА_1 з 0,15 га на 0,1792 га.

Визнано недійсним державний акт серії ЯИ №779115 на право власності на земельну ділянку площею 0,1792 га, кадастровий номер :04:003:0223, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 та зареєстрований 15 січня2010 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 44, з відміткою про перехід права власності на земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 18 червня 2010 року № 904 до ОСОБА_2 , та скасовано державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку.

Витребувано на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1792 га, кадастровий номер :04:003:0223, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року касаційну скаргу Козинцівської сільської ради, Бородянського району, Київської області задоволено частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2016 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року в задоволенні позову прокурора Бородянського району Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 15 серпня 2019 року заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції при новому розгляді справи не звернуто уваги на те, що Верховний Суд в постанові від 18.04.2018 року вважав правильно встановленим факт знаходження спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0223 за межами населеного пункту с. Козинці. Скасовуючи рішення, Верховний Суд зазначив про порушення допущенні судом першої інстанції при розгляді клопотань щодо поновлення строку позовної давності і про застосування строків позовної давності. Проте суд першої інстанції при повторному розгляді справи не врахував вказівки Верховного Суду та дійшов помилкових висновків про недоведеність прокурором знаходження спірної земельної ділянки за межами с. Козинці, Бородянського району та про наявність у Козинцівської сільської ради повноважень на безоплатне надання її у приватну власність.

Також зауважив, що про порушення інтересів держави прокурору стало відомо лише з листа Інституту картоплярства НААН України від 05.03.2015 року №58, а позов було подано до суду в червні 2015 року. Державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про вказані порушення стало відомо з моменту отримання копії вказаної позовної заяви прокурора.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні прокурори Буцмак А.Ю. та Холоденко А.С. повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області Меть С.І. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Бородянської районної державної адміністрації Київської області від 21 квітня 2004 року № 233 «Про вилучення земельних ділянок із користування Інституту картоплярства УААН», вилучено із користування Інституту земельні ділянки загальною площею 11,0 га, з них 7,8 га земель водного фонду та 3,2 га сільськогосподарських угідь (рілля) на території Козинцівської сільської ради Бородянського району та переведено їх до земель запасу Козинцівської сільської ради.

Рішенням Козинцівської сільської ради 6-ї сесії 5-го скликання від 13 жовтня 2006 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,15 га, розташовану на АДРЕСА_1 та надано йому дозвіл на виготовлення державного акта на право власності на цю земельну ділянку.

Земельна ділянка, передана у власність ОСОБА_1 , згідно з проектом формування території та встановлення меж Козинцівської сільської ради Бородянського району і населених пунктів с.Козинці та с. Діброво-Ленінське Бородянського району від 1993 року та згідно з планом складу земель Козинцівської сільської ради, знаходиться за межами населеного пункту с.Козинці, відносилась до земель Інституту картоплярства НААН та належала до категорії земель сільськогосподарського призначення.

26 червня 2009 року Козинцівська сільська рада прийняла рішення про зміну свого рішення від 13 жовтня 2006 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» в частині площі земельної ділянки, наданої у приватну власність ОСОБА_1 вирішено замість площі 0,15 га рахувати 0,1792 га.

15 січня 2010 року ОСОБА_1 було видано державний акт серії ЯИ №779115 на право власності на зазначену земельну ділянку, площею 0,1792 га, кадастровий номер :04:003:0223, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі договору купівлі-продажу від 18 червня 2010 року № 904, посвідченого приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Пікущою Г.Д., ОСОБА_1 відчужив земельну ділянку, кадастровий номер :04:003:0223 ОСОБА_2 , про що на державному акті зроблено відповідну відмітку.

Звертаючись в суд з даним позовом, прокуратура Бородянського району Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області посилалася на те, що Козинцівська сільська рада, приймаючи оскаржувані рішення, вийшла за межі своїх повноважень, оскільки розпорядилася земельною ділянкою, яка розташована за межами с. Козинці, а також незаконно змінила цільове призначення цієї земельної ділянки із земельної ділянки сільськогосподарського призначення на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Відмовляючи в задоволенні позову прокурора Бородянського району Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, суд першої інстанції посилався на те, що спірна земельна ділянка знаходилась в межах села Козинці Бородянського району Київської області, висновки позивача зроблені без урахування змін меж села, що відбулись в 1999 році, та на думку суду, спростовуються технічною документацією 1993 року. При цьому судом звернуто увагу й на те, що звернення з позовом до суду в червні 2015 року відбулось з порушенням строку позовної давності, оскільки про порушення державний орган повинен був дізнатися саме в процесі виготовлення технічної документації протягом 2009 року. Однак, оскільки в задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності обставин, якими він обґрунтовується, то підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності не вбачається.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може, так як вони не грунтуються на встановлених обставинах справи, досліджених судом доказах та вимогах матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) землі придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.

Відповідно до ст. 38 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 173 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Відповідно до статті 21 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється на підставі затвердженої містобудівної документації та планів земельно-господарського устрою.

Відповідно пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1699-III «Про планування і забудову територій» (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, зокрема, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

За змістом ст. 21 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

За змістом ст. 152 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 13 жовтня 2006 року) у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як вбачається з листа Управління Держземагентства у Бородянському районі від 04 червня 2015 року, відповідно до Проекту формування території та встановлення меж Козинцівської сільської ради Бородянського району і населених пунктів с. Козинці та с. Діброво-Ленінське Бородянського району від 1993 року земельна ділянка з вказаним кадастровим номером знаходиться за межами населеного пункту с. Козинці, відносилась до земель Інституту картоплярства НААН України та належала до категорії земель сільськогосподарського призначення, інформація щодо зміни її цільового призначення відсутня.

Відповідно до державного акту на право постійного користування від 10 серпня 1995 року Інституту картоплярства Української академії аграрних наук Козинцівської сільської ради народних депутатів Бородянського району Київської області надано у постійне користування землю площею 1668,1 га для науково-дослідницьких та сільськогосподарських потреб відповідно до рішення Бородянської районної ради народних депутатів від 14 лютого 1995 року.

Згідно розпорядження Бородянської РДА № 233 від 21 квітня 2004 року «Про вилучення земельних ділянок із користування Інституту картоплярства УААН» вилучено із користування Інституту картоплярства УААН земельні ділянки загальною площею 11,0 га, з них 7,8 га земель водного фонду та 3,2 га сільськогосподарських угідь (рілля) на території Козинцівської сільської ради Бородянського району. Переведено вилучені земельні ділянки загальною площею 11,0 га, з них 7,8 га земель водного фонду та 3,2 га сільськогосподарських угідь (рілля), до земель запасу Козинцівської сільської ради Бородянського району.

Згідно листа від 28.05.2015 року №127 Козинцівська сільська рада повідомляє, що земельна ділянка ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1792 га в АДРЕСА_1 знаходиться за межами населеного пункту с. Козинці.

Те, що передана ОСОБА_1 у власність вказана земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту с. Козинці, підтверджується також планом складу земель Козинцівської сільської ради.

Судом першої інстанції не звернуто уваги на наведені вище обставини, що мають значення для справи, які, в свою чергу, спростовують висновки суду про недоведеність позивачем факту знаходження спірної земельної ділянки за межами села Козинці Бородянського району Київської області.

Козинцівською сільською радою не надано суду будь-якої містобудівної чи іншої, передбаченої законом, документації, яка б установлювала межі с. Козинці Бородянського Київської області на час прийняття сільською радою рішень про передачу у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки та видачі державного акту на зазначену земельну ділянку, тому колегія суддів дійшла висновку про перевищення Козинцівською сільською радою Бородянського району повноважень щодо розпорядження землями, які розташовані за межами населеного пункту.

Крім того, всупереч вимогам ст. 20 ЗК України вказана земельна ділянка, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, передана у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, чим фактично змінено цільове призначення цієї земельної ділянки без попереднього прийняття відповідного рішення та розроблення проектної документації.

За таких обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими позовні вимоги прокуратури про визнання незаконним та скасування рішення Козинцівської сільської ради від 13 жовтня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель в АДРЕСА_1 , передачу безоплатно в приватну власність цієї земельної ділянки ОСОБА_1 .

Також всупереч вимогам ст. ст. 118,186 ЗК України (в редакції на час прийняття сільською радою рішення від 26 червня 2009 року) Козинцівською сільською радою не приймалось рішення про затвердження технічної документації (проекту землеустрою) щодо відведення у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею саме 0,1792 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою, тому задоволенню підлягає також позовна вимога прокуратури про визнання незаконним та скасування рішення Козинцівської сільської ради від 26 червня 2009 року про внесення змін до рішення Козинцівської сільської ради від 13 жовтня 2006 року щодо зміни площі земельної ділянки, наданої у приватну власність ОСОБА_1 з 0,15 га на 0,1792 га.

Оскільки державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку було виготовлено з порушенням норм чинного законодавства, ОСОБА_1 набуто право власності на земельну ділянку, яка незаконно вибула із власності держави, обґрунтованою також є вимога про визнання недійсним державного акту серії ЯИ № 779115 з відміткою про перехід права власності на вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу № 904 від 18 червня 2010 року до ОСОБА_2 , та скасування державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку.

Відповідно ґрунтується на вимогах Закону, а саме на ст.388 ЦК України, позовна вимога про витребування на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, яка незаконно вибула із власності держави.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими, на що суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову по суті заявлених вимог.

Судом також встановлено, що в судовому засіданні від 22 грудня 2015 року, при розгляді справи у суді першої інстанції, представник Козинцівської сільської ради обґрунтовував необхідність застосування строків позовної давності до позовних вимог прокурора.

При цьому прокуратура Бородянського району Київської області у позовній заяві просила поновити строк позовної давності, посилаючись на те, що прокуратурі Бородянського району про вищевказані порушення земельного законодавства стало відомо при опрацюванні інформації про стан законності на території району, яка надійшла від Інституту картоплярства НААН за вих.№58 від 05.03.2015 року.

Розглядаючи клопотання про поновлення строку позовної давності та застосування строків позовної давності та вирішуючи їх по суті колегія суддів враховує наступне.

Частиною другою статті 2 ЦК Українипередбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170цього Кодексунабуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За частиною другою статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду) у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

На прокуратуру відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України (у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду) покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Статтею 45 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду) визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. І лише у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і набуває статусу позивача.

Верховний Суд України в рішенні від 03 лютого 2016 року у справі № 6-75цс15 зазначив, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

У частині четвертій статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, перебіг позовної давності починається з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинно ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

У позовній заяві прокурор зазначив, що йому стало відомо про порушене право держави лише при опрацюванні інформації про стан законності на території району, яка надійшла від Інституту картоплярства НААН за вих.№58 від 05.03.2015 року.

В даному листі зазначено, що незаконна передача у власність земельних ділянок виявлена в ході інвентаризації 02.03.2015 року.

Тобто інвентаризація в ході якої виявлені порушення земельного законодавства проводилася в березні 2015 року, а з даним позовом прокурор звернувся до суду в червні 2015 року.

Доказів зворотного матеріали справи не містять та відповідачами не надано.

Головне управління Держземагенства у Київській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області дізналося про вказані вище порушення з моменту отримання листа прокуратури №56/1233вх15 від 02.06.2015 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що Головному управлінню Держземагенства у Київській області раніше було, чи могло бути відомо про вказане порушення їх прав Козинцівською сільською радою, а тому колегія суддів вважає, що строк звернення до суду з даним позовом не пропущено.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що за подання до суду позовної заяви прокуратура судовий збір не сплачувала, оскільки була звільнена від його сплати на підставі Закону України «Про судовий збір».

При цьому за подання позову, в якому містилося 3 немайнові вимоги та 1 майнова вимога, підлягало б сплаті 3283,80 грн. (243,60 грн.*3+2553 грн.)

Отже, з Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області в дохід держави підлягає стягненню 487,20 грн., з ОСОБА_1 - 243,60 грн. та ОСОБА_2 - 2553 грн. судового збору.

За подання апеляційної скарги прокурором Київської області було сплачено 4925,70 грн. судового збору, та враховуючи її задоволення в повному обсязі з Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області на користь прокуратури Київської області підлягає стягненню 730,80 грн., з ОСОБА_1 - 365,40 грн. та ОСОБА_2 - 3829,50 грн. судового збору.

Керуючись пунктом 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, статтями 20,21,23,38,116,122,155,173 ЗК України, ст.ст.257,261,267, 388 ЦК України, ст.ст. 141,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області на рішення Бородянського районного суду Київської області задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов прокурора Бородянського району Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Козинцівської сільської ради від 13 жовтня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель в АДРЕСА_1 , передачу безоплатно в приватну власність цієї земельної ділянки ОСОБА_1 .

Визнати незаконним та скасувати рішення Козинцівської сільської ради від 26 червня 2009 року про внесення змін до рішення Козинцівської сільської ради від 13 жовтня 2006 року щодо зміни площі земельної ділянки, наданої у приватну власність ОСОБА_1 з 0,15 га на 0,1792 га.

Визнати недійсним державний акт серії ЯИ №779115 на право власності на земельну ділянку площею 0,1792 га, кадастровий номер :04:003:0223, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 та зареєстрований 15 січня2010 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 44, з відміткою про перехід права власності на земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 18 червня 2010 року № 904 до ОСОБА_2 , та скасувати державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку.

Витребувати на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1792 га, кадастровий номер :04:003:0223, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Стягнути з Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 2553 грн.

Стягнути з Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області на користь прокуратури Київської області судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 730,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Київської області судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 365,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Київської області судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3829,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий: Судді: