Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 641/11195/15-ц

провадження № 61-31387св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В.І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровсмької області від 14 червня 2017 року в складі колегії суддів: Макарова М. О., Деркач Н. М., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення індексу інфляції та процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 посилався на те, що 30 березня 2010 року відділом державної виконавчої служби Першотравневого міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 18323027 за виконавчим листом № 2-72, виданим на виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_5 на його користь 15 375 грн заборгованості за договором позики.

Станом на 01 листопада 2013 року залишок боргу становить 7 657,63 грн.

У зв'язку з несвоєчасним поверненням боргу позивачу спричинена матеріальна шкода, яка полягає в заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та передбачених пунктом 6 договору позики 10% від простроченої суми.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, спричинену в результаті несвоєчасного повернення позики, інфляційну суму за весь час прострочення повернення позики (грудень 2007 року - листопад 2013 року) в розмірі 519,50 грн та 10 % простроченої суми в розмірі 765,76 грн, а всього 1 284,26 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 765,76 грн заборгованості за відсотками від простроченої суми та 422,01 грн інфляційного збільшення, а всього стягнуто 1 187,77 грн. Компенсовано за рахунок держави ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції про те, що пункт 6 боргової розписки відповідає положенням статті 625 ЦК України, є надуманим, оскільки зміст розписки свідчить про конкретну штрафну санкцію у разі несвоєчасного повернення боргу у розмірі 10 % від простроченої суми, а також застосування інфляції. Існують судові рішення, якими вимоги позивача вже задоволені, ці рішення є чинними, підстав для повторного задоволення таких же вимог немає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 30 червня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Першотравенського міського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

25 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом (частина друга статті 625 ЦК України). Умовами договору позики передбачена сплата 10 % від простроченої суми, а не 3 % як передбачено законом.

На час розгляду справи Верховним Судом відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 20 жовтня 2007 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_5 отримав у борг у позивача 15 тис. грн зі строком повернення до 20 грудня 2007 року. У пункті 6 договору зазначено, що у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує позикодавцю суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 10 % від простроченої суми.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто 15 тис. грн боргу за договором позики від 20 жовтня 2007 року та 375 грн судових витрат.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції від 30 березня 2010 року № 18323027 відкрито виконавче провадження про стягнення зазначених коштів.

Станом на 01 листопада 2013 року заборгованість ОСОБА_5 становить 7 657,63 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_5 інфляційні втрати за весь час прострочення повернення 7 657,63 грн з грудня 2007 року по вересень 2013 року та 10 % від простроченої суми.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов'язання права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

З аналізу даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що суди неодноразово розглядали пред'явлені до ОСОБА_5 позови ОСОБА_4, про стягнення індексу інфляції та 10 % від простроченої суми у зв'язку з неповерненням боргу за договором позики, укладеним між сторонами 20 жовтня 2007 року, за різні періоди, які позивач визначав виходячи з вчинення відповідачем дій, спрямованих на погашення заборгованості.

Так, судовими рішеннями у справах № 186/162/13, № 186/999/14-ц, № 186/922/14-ц, № 186/944/15-ц, № 186/754/16-ц встановлено, що укладаючи 20 жовтня 2007 року договір позики сторони погодили стягнення інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов'язання та встановлений інший розмір процентів, ніж передбачений частиною другою статті 625 ЦК України, а саме - 10 % замість 3 %.

Згідно з частиною третьої статті 61 ЦПК України (у чинній на час розгляду судами справи редакції) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судовими рішеннями, що набрали законної сили, встановлено, що умовами договору позики сторони погодили відповідальність за порушення виконання грошового зобов'язання передбачену статтею 625 ЦК України, встановивши інший розмір процентів ніж передбачений цією статтею.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, не перевірив правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для вирішення спору, а саме не визначив період, за який позивач просив стягнути інфляційні втрати та 10 % за прострочення виконання грошового зобов'язання, правильність наданого позивачем розрахунку сум, що підлягають стягненню з урахуванням наявності заборгованості відповідача перед позивачем станом на 01 листопада 2013 року та наявності судових рішень, які набрали законної сили, про стягнення інфляційних втрат та 10 % за інші періоди; не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, що їх регулюють, та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, виходячи з підстав невідповідності умов договору позики положенням статті 625 ЦК України та наявності судових рішень про вирішення аналогічних позовних вимог за інші періоди невиконання грошового зобов'язання.

Перевірка доводів касаційної скарги, пов'язаних з установленням фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній, перебуває поза визначеними статтею 400 ЦПК України повноваженнями суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, з наведенням відповідних обґрунтувань, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судовоїпалати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровсмької області від 14 червня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат