Справа № 203/2688/18
05 березня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Дикаленко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,-
Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2019 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП», треті особи ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
В призначене судове засідання учасники справи не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили, що в силу ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає вирішенню судом розглядаємого питання.
Також в звязку з неявкою учасників справи та відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши доводи поданої заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2019 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП», треті особи ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Проте, представником позивачки у відповіді на відзив було зазначено про надання відповідних доказів до закінчення судових дебатів або протягом пяти днів після ухвалення рішення. Тобто, фактично зроблено заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи, що до закінчення судових дебатів відповідні докази позивачкою суду не представлено, підстави для стягнення на її користь з відповідача витрат на правову допомогу відсутні. Однак, позивачка за вказаних обставин має право подати заву про ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат відповідно до ч.8 ст.141, п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України.
Таку заяву представником позивачки було подано до суду 18.02.2019 року, тобто в межах строків, визначених ч.8 ст.141 ЦПК України.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат, відповідно до ч.8 ст.141, п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України.
До вказаної заяви надано акт приймання-передачі робіт з наведенням наданих послуг, витраченого часу та розрахунку сум до сплати, а також два платіжні доручення про оплату позивачкою послуг на суму 5025 грн. 13 коп. кожне.
Під час розгляду справи, позивачкою було надано договір про надання правової допомоги від 21.05.2018 року із адвокатом ОСОБА_2, а також виданий на підставі договору ордер на представництво її інтересів адвокатом в суді.
Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених до стягнення витрат, суд у відповідності до положень ч.3 ст.141 ЦПК України обсяг наданих робіт та послуг, часткове задоволення позову та пропорційність витрат розміру задоволених вимог майнового характеру, зокрема, що витрати на правову допомогу складають майже половину стягнутої з відповідача матеріальної шкоди.
З огляду на це, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки до 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,76-82,133,134,137,141,258,259,263-268,270 ЦПК України, суд -
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя С.Ю.Казак