ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/203/19

Головуючий у першій інстанції Пантелієнко В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1262/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Євстафіїва О.К., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Акціонерне товариство «Укрзалізниця»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця», треті особи ОСОБА_2 , первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України філії «Пасажирська компанія», про поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, (суддя Пантелієнко В.Г.), ухвалене о 16 год. 04 хв. у м. Ніжин, повний текст рішення виготовлено 02.08.2019 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 2379/ос від 12.12.2018 року та поновити її на посаді провідника пасажирських вагонів в виробничому підрозділі Вагонної дільниці Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія», стягнути з посадової особи, що видала наказ № 2379/ос від 12.12.2018 року на її користь: середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 13.12.2018 року по день поновлення на роботі, а також моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що працює на залізниці з 2009 року, наказом від 05.08.2010 року № 1453/ос її було прийнято по переводу з Мотор-вагонного депо Фастів провідником пасажирських вагонів в Вагонну дільницю станції Київ-Пасажирський Південно-Західної залізниці на умовах контракту від 07.06.2016 року № 186. Зі створенням філії «Пасажирська компанія» Вагонна дільниця перейшла у підпорядкування філії і вона продовжила працювати за тим же контрактом. 12.12.2018 року її було звільнено з займаної посади на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України за порушення п.18-а контракту № 186 від 07.06.2016 року (встановлення факту перевезення одного і більше безквиткових пасажирів). Вважає, що працедавець порушив вимоги чинного законодавства та незаконно звільнив її з займаної посади. 22.11.2018 року вона працювала провідником в складі поїзної бригади провідників регіонального електропоїзда № 888/887 сполученням Київ-Волинський Ворожба в вагоні № 2. При перевірці вагону, нібито перевіряючими, було виявлено 11 безквиткових пасажирів, про що було складено відповідний акт. Перевірку при ній у вагоні ніхто не проводив, документів ніяких не оформляв, бригадир поїзду ОСОБА_3 до неї з перевіряючими не приходив, хоча така перевірка має бути обов`язково проведена в присутності бригадира. Так як перевіряючі не були одягнуті в форменний одяг, не представилися, не пред`явили свої службові посвідчення, вона не стала з ними спілкуватися. Обставини щодо перевезення 11 безквиткових пасажирів не відповідають дійсності, так як в вагоні № 2 взагалі не проводився контроль службовими особами залізниці відповідно до вимог Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України. В разі виявлення такого факту перевіряючі мали б скласти відповідної форми акт (ЛУ-4) на місці вчинення правопорушення, відібрати пояснення, як в неї так і в бригадира, виписати квитанцію форми ГУ 9 про стягнення штрафу та обілетити безквиткових пасажирів, що не було зроблено. Таким чином відповідач не довівши факту перевезення нею безквиткових пасажирів безпідставно розірвав з нею трудовий договір (контракт). Внаслідок таких дій вона зазнала моральної шкоди, так як була схвильована звільненням перенесла душевніт переживання.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 липня 2019 року у задоволенні позовних вмимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз чинного трудового законодавства, а також документи надані сторонами по справі і проаналізовані судом у мотивувальній частині рішення дають змогу прийти до висновку, що відповідачем в повній мірі дотримано вимоги законодавства при звільненні ОСОБА_1 з займаної посади, а тому наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог позивача про скасування наказу про припинення трудового договору. Враховуючи, що прийнятий роботодавцем наказ про припинення трудового договору визнаний судом законним та скасуванню не підлягає, похідні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції приймаючи рішення взяв до уваги в якості належного та допустимого доказу протокол № ПКВЧ-1/Р-99 від 23.11.2018 р оперативної наради при начальнику ВЧ-1 ст. Київ-Пасажирський, хоча вказана нарада була проведена формально. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду, що подання до профспілки адміністрація ВЧ-1 ст. Київ-Пасажирський направила тільки 26.11.2018 року, при цьому не надавши повного пакету документів на підтвердження факту перешкоджання ОСОБА_1 проведенню перевірки працівниками ЦВА ПАТ «УЗ», відмови від дачі пояснень і таке інше. Також ОСОБА_1 зазначає, що акт перевірки оформлявся без її участі в іншому вагоні і з його змістом вона була ознайомлена лише на наступний день. За безквитковий проїзд не було стягнуто коштів з пасажирів та накладено штрафи за безбілетний проїзд, ці кошти відповідно до акту ЛУ-4Г № 008888 були стягнуті з провідників без зазначення прізвищ пасажирів, що їхали без квитків. ОСОБА_1 , зазначає, що безбілетному проїзду сприяє бездіяльність відповідача, оскільки останнім не вживаються заходи щодо автоматичного блокування дверей тамбуру. Суд задовольнивши клопотання про виклик свідків не сприяв їх допипу та не вжив всіх можливих заходів та не використав можливості визначені КПК України для забезпечення явки свідків до суду. Судом безпідставно не взято до уваги галузеве законодавство, яке регулює спірні правовідносини, натомість суд при ухваленні рішення взяв до уваги факти, які не стосуються суті спору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. У відзиві зазначає про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою і доводи, що зазначені в ній, не мають законодавчого підґрунтя і ніяким чином не спростовують зміст оскаржуваного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 липня 2019 року. Думка позивача, що рішення підлягає скасуванню відповідно до ст.309 ЦПК України є помилковою, оскільки суперечить змісту зазначеної норми та предмету спору по даній справі.Твердження позивачки про те, що саме сплата штрафу за безквитковий проїзд безбілетних пасажирів буде належним доказом проїзду таких пасажирів у вагоні де вона була провідником є помилковим, оскільки такий факт повинен бути зафіксований лише у відповідному акті перевірки. Щодо пояснень ОСОБА_1 про обов`язок відповідача згідно норм КПК України забезпечувати явку свідків до суду, викликаних за заявою позивача, то дана позиція суперечить нормам цивільного процесуального законодавства України, в порядку якого проводиться слухання справи. Наданими доказами підтверджується перевезення провідником вагону № 2 регіонального електропоїзда № 888/887 сполученням Київ-Волинський Ворожба Канунніковою Т ОСОБА_4 , на спростування яких позивачем не надано належних та допустимих доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що позивач відповідно до трудової книжки з 31.07.2009 року прийнята в цех по обслуговуванню пасажирів провідником пасажирських вагонів на час відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_5 за контрактом Відокремленого підрозділу Моторвагонного депо Фастів-1 Державного територіального об`єднання «Південно-Західна залізниця»;

07.04.2010 року звільнена по переводу в вагонну дільницю ст. Київ-Пас.;

27.07.2010 року переведена провідником на постійне місце;

04.08.2010 року звільнена по переводу в вагонну дільницю ст. Київ-Пас.;

05.08.2010 року прийнята провідником пасажирського вагона в дільницю № 60 на умовах контракту з 05.08.2010 року по 05.08.2011 року за переведенням з Моторвагонного депо «Фастів»;

21.07.2011 року перезаключено контракт провідником пасажирських вагонів з 21.07.2011 до 21.07.2013 року;

25.06.2013 року перезаключений контракт провідником пас. вагонів з 25.06.2013 року до 25.06.2016 року;

01.12.2015 року Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця» реорганізовано шляхом злиття з публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та утворено регіональну філію «Південно-Західна залізниця»; Відокремлений підрозділ Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирських Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у Виробничий підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський регіональної філії «Південно-Західна залізниця» публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»;

07.06.2016 року перезаключено контракт провідником пасажирського вагона з 07.06.2016 року до 07.06.2021 року;

В матеріалах справи на а.с. 86-87 міститься копія типового контракту з провідником пасажирського вагону від 07 червня 2016 року з якого вбачається, що між працівником ОСОБА_1 та роботодавцем Виробничим підрозділом вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський укладено контракт строк дії якого з 07.06.16 року по 07.06.21 року. Зі змісту п.4 контракту вбачається -працівник зобов`язується чесно і сумлінно виконувати вимоги діючої Інструкції провідника пасажирського вагону та інші нормативні акти, що регламентують порядок роботи провідника пасажирського вагону: здійснювати посадку пасажирів у вагон лише при наявності проїзних документі, які надають право на проїзд та посвідчує особу пасажира. Згідно п. 18-а контракту додатковою підставою для припинення та розірвання контракту не передбаченою чинним законодавством є встановлення факту перевезення одного і більше безквиткових пасажирів. При цьому на контракті мається підпис позивача про отримання нею примірника контракту.

01.04.2017 року Виробничий підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський вилучено зі складу регіональної філії «Південно-Західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та приєднано до філії «Пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Довідкою Виробничого підрозділу Вагонна дільниця ст. Київ-пасажирський Філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 24.07.2019 року підтверджується, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 312,06 гривень.

З метою виконання плану заходів з підвищення якості та сервісу обслуговування пасажирів на вокзалах і поїздах у відповідності до Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 02.09.2015 року № 735 директором Департаменту внутрішнього аудиту та контролю видано посвідчення №11/09 від 16.11.2018 року на перевірку поїзду № 888 сполученням «Київ-Ворожба». Перевірку доручено провести 22.11.2018 року старшим ревізорам Департаменту внутрішнього аудиту та контролю Полянка Р.М., Кучі Ю.І., Грицюку М.Я. та Брагіній І.М. (копія на а.с. 78).

Актом перевіряючих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 22.11.2018 року № 008888 складеним в присутності старшого провідника ОСОБА_3 та провідника ОСОБА_1 , в вагоні № 2 електропоїзду № 888 сполученням «Київ-Ворожба», зафіксовано перевезення 11 безквиткових пасажирів, які проїжджали в тамбурах вагону зі ст. Дарниця до ст. Ніжин. По квитанціям № 68 оформлено проїзд на суму 330 гривень 55 копійок. По вказівці провідника пасажири відмовилися сплатити штраф. Від пояснення та пред`явлення службового посвідчення провідник відмовилась категорично (копія акту а.с. 79, копії квитанцій на а.с. 80-85). Вказане також підтверджено витягом з рейсового журналу (копія на а.с. 20).

Протоколом оперативної наради при в.о. начальника Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ОСОБА_2 зафіксовано розгляд результатів перевірки працівниками ЦВА «УЗ» електропоїзда № 888 сполученням Київ-Волинський-Ворожба 22.11.2018 року. Нарадою встановлено, що в вагоні № 2 провідником якого була ОСОБА_1 , складено акт форми ЛУ-4 № 008888 на перевезення одинадцяти безквиткових пасажирів. Провідник ОСОБА_1 перешкоджала проведенню перевірки, категорично відмовилась від надання письмового пояснення та пред`явлення службового посвідчення. ОСОБА_8 ухвалила за порушення умов контракту, а саме п.18а встановлення факту перевезення одного і більше безквиткових пасажирів, з провідником пасажирських вагонів ОСОБА_1 розірвати контракт (копія на а.с. 12-14).

В пояснювальній в.о. начальника Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ОСОБА_2 від 23.11.2018 року (копія на а.с. 16) ОСОБА_1 вказала, що обслуговувала другий вагон електропоїзда № 888 сполученням Київ-Волинський-Ворожба 22.11.2018 року. В своєму поясненні вона вказала, що безквиткових пасажирів в її вагоні не було.

23.11.2018 року позивач отримала попередження про звільнення з займаної посади після спливу двотижневого терміну з дня одержання попередження за п.8 ст. 36 КЗпП України з підстав передбачених п.18а контракту (копія на а.с.17).

26.11.2018 року в.о. начальника Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський вніс подання голові Незалежної профспілки працівників вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Південно-Західної залізниці про надання згоди на розірвання строкового трудового договору (контракту), який був укладений 07.06.2016 року між виробничим підрозділом вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський та ОСОБА_1 (копія на а.с. 123-124).

11.12.2018 року Незалежною профспілкою працівників вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Південно-Західної залізниці прийнято рішення не надавати згоду на звільнення з роботи позивача (копія на а.с. 73, 74). В обгрунтування прийнятого рішення вказано, що роботодавцем не враховано тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника.

Наказом в.о. начальника вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський Виробничого підрозділу Філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_2 № 2379/ос від 12.12.2018 року (копія на а.с. 88) ОСОБА_1 правомірно звільнена з 12.12.2018 року з посади провідника пасажирського вагону на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України за порушення п.18а контракту № 186 від 07.06.2016 року. Як вбачається з наказу 11.12.2018 року профспілковою організацією надана не обґрунтована відповідь з приводу звільнення позивача.

Крім того наказом Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський Виробничого підрозділу Філія «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 160 від 08.05.2018 року за неналежне виконання трудових обов`язків та порушення п. 1.9 Робочої інструкції, провідника пасажирських вагонів (регіональних поїздів) ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено догану (копія на а.с. 40).

Наказом Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський Виробничого підрозділу Філія «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 191 від 06.06.2018 року за порушення п. 8.2.1 Робочої інструкції, провідника пасажирських вагонів (регіональних поїздів), а саме за порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку вагонної дільниці, провідника пасажирських вагонів ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено догану (копія на а.с. 41).

Право особи на працю є одним із фундаментальних прав людини, яке закріплене міжнародно-правовими актами і визнане усіма державами світу.

Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Стаття 15 Закону України «Про залізничний транспорт» визначає, що трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі КЗпП України, Положення «Про дисципліну працівників залізничного транспорту України», іншими актами законодавства України про працю. Працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору.

Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (стаття 21 КЗпП України).

Стаття 36 КЗпП України до підстав припинення трудового договору відносить також підстави, передбачені контрактом (пункту 8 частини першої статті).

Підстави зміни, припинення і розірвання контракту № 457 від 13 січня 2004 року у редакції додаткової угоди від 5 червня 2014 року визначені розділом 6.

Відповідно до підпункту «а» пункту 18 розділу 6 контракту він достроково розривається і припиняє дію у разі встановлення факту перевезення одного і більше безквиткових пасажирів.

Провідник пасажирських вагонів, яким за посадою є позивач, у своїй діяльності керується Правилами перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затвердженими наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 27 грудня 2006 року № 1196 (далі - Правила), Інструкцією провідника пасажирського вагона ЦЛ-0038, затвердженою наказом АТ «Українська залізниця» від 1 вересня 2003 року № 234-Ц (далі - Інструкція).

Відповідно до пунктів 3.9.5, 3.6.4 Інструкції на шляху прямування у пунктах формування та обороту потяга провідникам забороняється допускати у вагон сторонніх осіб, у тому числі безквиткових пасажирів та осіб з надлишковою ручною поклажею. При ревізії у вагоні, який він обслуговує, провідник зобов`язаний разом із начальником поїзда підписати акт і дати письмове пояснення з приводу виявлених порушень та недоліків, до яких відносяться зокрема, перевезення безквиткових пасажирів, надлишкової ручної поклажі, повторного використання постільної білизни тощо.

Пункти 4.1, 4.2 контракту укладеного ОСОБА_1 . визначають, що провідник зобов`язується: чесно і сумлінно виконувати вимоги діючої Інструкції та інші нормативні документи, що регламентують порядок роботи провідника пасажирського вагону; здійснювати посадку пасажирів у вагон лише при наявності проїзних документів, які надають право на проїзд та посвідчують особу пасажира.

Пункт 3 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1993 року № 55, встановлює, що кожен працівник підприємств, об`єднань, установ та організацій залізничного транспорту, зобов`язаний дотримувати порядку і правил, установлених чинним законодавством, Правил технічної експлуатації залізниць, наказів, інструкцій та інших нормативних актів, що діють на залізничному транспорті, точно і своєчасно виконувати накази і розпорядження керівників.

Відповідно до ч.7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Аналогічні положення щодо обґрунтованості рішення профспілки про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з працівником містяться і в частині шостій статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Аналізуючи обставини справи, надані учасниками докази та враховуючи характер спірних правовідносин, норми права які їх регулюють, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем порушено умови контракту, та урахувавши, що вищевказаними умовами контракту передбачено припинення або розірвання контракту та звільнення, дійшов вірного висновку про те, що відповідачем не було порушено норми трудового законодавства та правомірно звільнено позивача на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про формальність проведення оперативної наради при в.о. начальника Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський, оскільки протокол наради свідчить про надання на розгляд учасників оперативної наради матеріалів перевірки, письмових пояснень бригадира підприємства залізничного транспорту та повідників в тому числі ОСОБА_1 , які були досліджені в сукупності та по результатах наради було прийнято рішення.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про недоведеність проїзду у вагоні № 2 електропоїзда № 888 сполученням Київ-Волинський-Ворожба 22.11.2018 року одинадцятьох безбілетних пасажирів, оскільки в акті перевірки складеного по формі ЛУ-4 № 008888 від 22.11.2018 року зазначено про оформлення проїзду пасажирів по квитанціях № 003662-№ 003668 та зарахуванню суми 330 грн 55 коп в якості плати за проїзд. Зазначені квитанції приєднані до матеріалів справи в якості доказів та містять розмір сплачених коштів, а також прізвища безбілетних пасажирів, сума зазначена в квитанціях та сума в акті співпадають. Також в акті зазначено про, те що пасажири за вказівкою провідника відмовились від сплати штрафу, провіддик в категоричній формі відмовилась надавати пояснення та надавати службове посвідчення. Зафіксована в якті поведінка ОСОБА_1 свідчить про її обізнаність та присутність при проведенні перевірки та пояснює відсутність підпису на акті складеного по формі ЛУ-4 № 008888 від 22.11.2018 року.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи ОСОБА_1 про невжиття судом заходів щодо виклику свідків, оскільки хоча судом таке клопотання було задоволено, але стороною позивача не конкретизовано місце проживання свідків. Виклик свідків через відповідача не носить зобов`язального характеру та не може бути примусовим. Клопотань про виклик свідків судом апеляційної інстанції не заявлялось.

Крім того, судом першої інстанції при вирішенні спору застосовані норми діючого законодавства, що регулюють спірні відносини.

Оскаржуване судове рішення відповідає установленим зазначеними вище нормами матеріального та процесуального права принципам і завданням цивільного судочинства, положенням норм процесуального права щодо законності й обґрунтованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 14.11.2019 року

Головуючий: Судді: