Справа № 347/1543/17
Провадження № 22-ц/4808/387/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду, постановлену у складі судді Гордія В.І. 23 січня 2019 року в м. Косові,

в с т а н о в и в :

14.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Косівської міської ради та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення Косівської міської ради №3.71-26 від 09.10.2008 року «Про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки у власність» та державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 08.06.2010 року, виданого ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0949 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Ухвалою Косівського районного суду від 23 січня 2019 року у даній справі призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи дійсно площа землекористування ОСОБА_2 відповідає Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею = 0,0051 га (51,0 м), проекту, належно оформленої технічної документації та дозволу на початок будівництва?

2. Чи дійсні межі землекористування ОСОБА_2 відповідають довжині меж вказаних в Проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та суміжним землекористувачам?

3. Чи землекористування ОСОБА_1 відповідає акту наділу земельної ділянки, прив'язкам та іншим первинним документам?

4. Чи площа земельної ділянки, що вказана в державному акті на право власності на земельну ділянку від 08.06.2010 року НОМЕР_2 виданого ОСОБА_2 відповідає акту наділу та дійсним суміжним землекористувачам?

5. Якщо існує накладання площ землекористування, то вказати в кого саме, причину, площу та з чиєї вини виникло накладання?

6. На підставі яких графічних документів та в який спосіб можливо визначити місце розташування земельної ділянки, яка була виділена ОСОБА_1 в натурі?

7. Який дійсний розмір земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 якою користується як землекористувач ОСОБА_1 на даний час?

8. Чи можливо визначити площу перетину земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1, і якщо можливо, то на підставі яких документів?

Проведення даної експертизи доручено Судово-експертній фірмі «Експо-Фірма».

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду.

Зазначає, що всупереч вимог ст. 113 ЦПК України та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», суд першої інстанції не вказав, які питання при проведенні первинної експертизи залишені експертом без вичерпної відповіді та на які питання експерт дав нечіткі чи неконкретні відповіді.

Також судом не враховано, що законодавством визначено, що на вирішення додаткової експертизи ставляться саме ті питання, які залишилися без відповіді, відповідь на які є неповною або висновок експерта не дає чіткої, однозначної відповіді на поставлені питання. Натомість на вирішення додаткової експертизи суд поставив питання, які не виносилися на вирішення первинної експертизи, що не відповідає суті додаткової експертизи.

Крім того апелянт зауважує, що питання, які поставлені на вирішення додаткової експертизи, за змістом є практично однаковими і вичерпну відповідь на них експерт надав у висновку №368 від 25.06.2018 року. При цьому, у клопотанні про призначення додаткової експертизи відповідачі жодним чином не спростували та не поставили під сумнів вказаний висновок експерта або методи, використані ним при проведенні первісного експертного дослідження. За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для призначення додаткової експертизи.

Просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Частинами 1 та 2 ст. 103 ЦПК України встановлено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Згідно з ч. 1 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Встановлено, що предметом спору у даній справі є визнання незаконним рішення Косівської міської ради №3.71-26 від 09.10.2008 року «Про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки у власність» та недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 08.06.2010 року, виданого ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0949 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно рішення Косівської міської ради від 28.03.1990 року №43 «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального будівництва» він є законним користувачем земельної ділянки площею 0,06 га, яка розташована по АДРЕСА_1. Однак, рішенням Косівської міської ради №3.71-26 від 09.10.2008 року «Про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки у власність» належна йому земельна ділянка передана у власність ОСОБА_2, який в подальшому оформив спірний держаний акт на право власності на земельну ділянку.

З метою встановлення фактичного розміру земельної ділянки, яка рішенням Косівської міської ради №43 від 28.03.1990 року передана в користування позивачу, та фактичного розміру земельної ділянки, яка рішенням Косівської міської ради №3.71-26 від 09.10.2008 року передана у приватну власність ОСОБА_2, а також факту перетинання вказаних земельних ділянок, ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Косівського районного суду від 18 квітня 2018 року у справі була призначена судова земельно-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені відповідні питання (а.с.127-128).

Згідно висновку №368, виготовленого 25.06.2018 року судовим експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний центр» Юзвенко Р.В.:

- фактична площа земельної ділянки на місцевості, якою користується гр. ОСОБА_1 складає 0,0583 га, що не відповідає площі зазначеної у рішенні виконавчого комітету Косівської міської ради Івано-Франківської області за №43 від 28.03.1990 року про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва гр. ОСОБА_1 площею 0,0600 га;

- фактична площа земельної ділянки на місцевості, якою користується гр. ОСОБА_2 складає 0,0969 га, що не відповідає площі зазначеної у державному акті на право власності на земельну ділянку без серії за НОМЕР_2 від 08.06.2010 року, яка складає 0,0949 га, і рішенню Косівської міської ради за №3.71-26 від 09.10.2008 року;

- згідно ситуаційного плану фактичного розташування земельної ділянки гр. ОСОБА_1, яка знаходиться у його безстроковому користуванні згідно рішення Косівської міської ради №43 від 28.03.1990 року відносно земельної ділянки гр. ОСОБА_2, яка знаходиться у його приватній власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку без серії за НОМЕР_2 від 08.06.2010 року, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані в АДРЕСА_1, в умовних позначеннях показане перекриття площею 0,0583 га земельної ділянки гр. ОСОБА_1 та земельної ділянки гр. ОСОБА_2 (а.с.137-146).

Відповідно до ч. 5 ст. 102 ЦПК України суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Встановлено, що судовий експерт Юзвенко Р.В. викликалася в судове засідання для надання пояснень щодо її висновку (а.с.194, 201-208).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на позовні вимоги та мотиви, наведені позивачем в його позовній заяві, а також те, що для об'єктивного розгляду справи необхідно вирішити певні питання, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, доцільним є призначення у даній справі додаткової судової земельно-технічної експертизи.

При цьому суд зазначив, що необхідність призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи обумовлена незрозумілими поясненнями експерта, яка при дачі суду пояснень в судовому засіданні не могла надати конкретні відповіді на поставлені учасниками справи запитання.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з'ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо.

При таких обставинах справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи.

Посилання апелянта у скарзі на те, що на вирішення додаткової експертизи поставлені фактично ті самі запитання, відповіді на які надані у висновку експертизи №368 від 25.06.2018 року, не заслуговують на увагу, оскільки на вирішення додаткової експертизи поставлені, зокрема, питання про відповідність площ земельних ділянок сторін проектам землеустрою щодо відведення земельних ділянок та відповідність фактичного землекористування ОСОБА_1 акту наділу земельної ділянки, а фактичного користування ОСОБА_2 - акту наділу та фактичним суміжним землекористувачам, тобто такі питання є більше конкретизованими.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, апелянтом не надано доказів на підтвердження безпідставності призначення у справі додаткової судової земельно-технічної експертизи, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Косівського районного суду від 23 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 05 березня 2019 року