233 Справа № 233/1316/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Аллік Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка матеріали подання старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспорта громадянина України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, за межі України до виконання зобовязань, покладених на неї вимогою ГУ ДФС у Донецькій області м.Маріуполь № Ф-401-23У від 03 серпня 2018 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 38080,23 грн.

В обґрунтування подання старший державний виконавець послалася на те, що на виконанні в Костянтинівському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження № 57721107 з виконання вимоги ГУ ДФС у Донецькій області м.Маріуполь № Ф-401-23У від 03 серпня 2018 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 38080,23 грн. відносно ОСОБА_2 Відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 21 листопада 2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Вимогу про сплату боргу на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на виконанні у Костянтинівському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває вимога ГУ ДФС у Донецькій області м.Маріуполь № Ф-401-23У від 03 серпня 2018 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 38080,23 грн. відносно ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 21 листопада 2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.4).

З відповідей Пенсійного фонду України на запит державного виконавця щодо джерела отримання доходів у боржника ОСОБА_2 № НОМЕР_2 від 21 листопада 2018 року, № НОМЕР_3 від 21 листопада 2018 року, № НОМЕР_4 від 06 лютого 2019 року, № НОМЕР_5 від 06 лютого 2019 року вбачається, що виплата пенсій їй не провадиться, за трудовим та цивільно-правовими договорами не працює, останнє відоме місце роботи не відоме (а.с.6, 10).

З відповідей ДФС України на запит державного виконавця щодо джерела отримання доходів та про номери відкритих рахунків стосовно ОСОБА_2 № НОМЕР_6 від 23 листопада 2018 року, № НОМЕР_7 від 22 листопада 2018 року, № НОМЕР_8 від 08 лютого 2019 року, № НОМЕР_9 від 07 лютого 2019 року вбачається, що інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО, щодо номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України відсутня (а.с.7, 11).

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 146167028 від 21 листопада 2018 року відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, про інші речові права відсутні; у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек відомості відсутні (а.с.13). З відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається наявність запису про обтяження № 15211704 від 02 липня 2016 року арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_2 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 41638715 від 17 червня 2016 року (а.с.13).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 58530815 від 27 лютого 2019 року до реєстру внесено реєстраційний запис щодо публічного обтяження арешт рухомого майна із забороною відчуження на підставі постанови відділу ДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції від 23 січня 2014 року (а.с.9). 27 лютого 2019 року державним виконавцем у ВП № 57721107 винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 (а.с.12).

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом (ч.1). Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч.3).

Згідно із п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

В п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведено підставу тимчасової відмови у виїзді за кордон громадянинові, зокрема якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Отже, право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань, наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця таким правом. Факт ухилення боржника від виконання зобовязання має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

Проте, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, подання державного виконавця не містить жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів подання, відомості про місце реєстрації боржника станом на дату звернення із даним поданням, акти державного виконавця, складені при виході за місцем проживання боржника, у матеріалах подання відсутні. Також, матеріали подання не містять документальних підтверджень факту ухилення боржника від виконання зобовязань, так само, як у матеріалах подання відсутні будь-які докази на підтвердження отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також викликів боржника до відділу виконавчої служби за відомими адресами його проживання/перебування.

Зважаючи на наведені вище вжиті відносно боржника заходи примусового виконання, старшим державним виконавцем у поданні не обґрунтовано необхідність тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що факт ухилення боржника від виконання зобовязань покладених на нього рішенням суду, не доведений, а тому подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспорта громадянина України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя