Ухвала

19 липня 2019 року

м. Київ

справа № 306/1626/18

провадження № 61-12598 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2019 року, постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами, одержаними без достатньої правової підстави, індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2018 ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 та просила стягнути грошові кошти з яких 68 946, 80 грн - відсотки за одержання та збереження коштів без достатньої правової підстави, 30 517, 11 грн - індекс інфляції, 7 539, 87 грн - 3% річних, 50 000,00 грн - моральної шкоди.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами, одержаними без достатньої правової підстави, індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 107 003,78 грн, з яких 68 946, 80 грн - відсотки за одержання та збереження коштів без достатньої правової підстави, 7 539, 87 грн - 3% річних, 30 517, 11 грн - індекс інфляції та 1 570, 04 гривень сплаченого судового збору. В решті вимог було відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Свалявського районного суду від 3 грудня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди в частині задоволення вимоги щодо стягнення відсотків за одержання та збереження коштів без достатньої правової підстави в сумі 68 946, 80 грн було скасовано, у задоволенні цієї вимоги було відмовлено; вказівку на 157 003,78 грн як на загальну суму стягнутих коштів з рішення суду виключено. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення суду в іншій частині без змін.

19 червня 2019 року до Верховного Суду, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 було подано касаційну скаргу на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Отже, ціна позову у даній справі становить 157 003, 78 грн (68 946, 80+30 517, 11+7 539 ,87+50 000), яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).

Таким чином, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону, тому суд першої інстанції вірно проводив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Так як ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та з урахуванням того, що у даному випадку відсутні виключні обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для її розгляду судом касаційної інстанції, оскільки такий розгляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 175, 176 ЦПК України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2019 року, постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами, одержаними без достатньої правової підстави, індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко