ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/369/19 Справа № 213/88/18 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретаря судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1»,

відповідач- Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року, яке ухвалене суддею Поповим В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 09 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», третя особа: Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради, про захист прав споживачів та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначила, що 20 серпня 2015 року вона стала власником квартири за адресою: пр.Перемоги, 21/1, м.Кривий Ріг на підставі договору дарування р-р №1594 від 20.08.2015 р., зареєстровано в Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним №10879237 від 20.08.2015 р. На підставі цього, 31.08.2015 року вона зареєструвала в зазначеній квартирі своє місце проживання, після чого уклала з обслуговуючими організаціями договори на надання житлово-комунальних послуг.

Зокрема, 09 вересня 2015 року звернулась до дільниці служби теплозбуту в Інгулецькому районі за адресою: вул.Недєліна,49А, м.Кривий Ріг для укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з КПТМ «Криворіжтепломережа». На момент звернення їй повідомили про наявність боргу за даною адресою, який вона повинна сплатити та надали договір, який не відповідав нормам чинного законодавства. Надати їй довідку про наявність заборгованості особисто у неї в 2015 році та в подальшому - було відмовлено. Вона письмово звернулась до КПТМ «Криворіжтепломережа» з питанням про не визнання заборгованості та з проханням відкрити їй, її особовий рахунок, на що отримала відповідь про наявність заборгованості за її адресою та пропозицією укласти з представником належний договір про надання послуг. ОСОБА_3 було укладено 05.10.15 за №3131. На момент укладення договору їй було розяснено в усній формі, що борги попереднього власника жодним чином на неї не вплинуть і в подальшому будуть стягнені з належного боржника. Так як, вона не мала та і на сьогоднішній день не має достатніх коштів для існування, була змушена звернутись до Управління праці та соціального захисту населення за призначенням субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Субсидію їй було призначено в листопаді 2015 року (справа №013214, знаходиться в Інгулецькому УПСЗ), обовязкові платежі вона здійснювала регулярно, але вже в грудні 2016 року виникла проблема повязана нібито з її заборгованістю перед КПТМ «Криворіжтепломережа». На той момент працівниками КПТМ «Криворіжтепломережа» була видана достовірна довідка про відсутність у неї заборгованості. На підставі зазначеної довідки їй були поновлені соціальні виплати, які з вини відповідача були припинені в жовтні 2016 року. В подальшому, з 1 травня 2017 року, згідно повідомлення від 28.06.2017 року Управління праці та соціального захисту населення їй не призначено субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з підстав поданої підприємством КПТМ «Криворіжтепломережа» інформації про наявність у неї заборгованості у розмірі - 619,65 грн. Зазначена інформація про наявність у неї заборгованості є недостовірною та не відповідає дійсності, у звязку з чим вона в черговий раз звернулась з претензією 05.07.2017 р. до КПТМ «Криворіжтепломережа» щодо надання до Управління праці та соціального захисту населення достовірної інформації про відсутність у неї заборгованості станом на 01.05.2017 року.

Претензія зазначеним підприємством отримана ще 13.07.2017 року, але до теперішнього часу письмової відповіді не направлено ні на її адресу ні на адресу Управління праці та соціального захисту населення.

23.08.2017 р. на підставі вище викладеного вона письмово звернулась до комісії при Управлінні праці та соціального захисту населення щодо відновлення її порушених прав про призначення субсидії по відшкодуванню витрат на оплату житлово-комунальних послуги. У задоволенні її заяви було відмовлено в повному обсязі, на підставі повторно поданої підприємством КПТМ «Криворіжтепломережа» інформації про наявність у неї заборгованості у розмірі - 619,65 грн. Про відмову 19.12.2017 року їй було надано протокол засідання «комісії з питань повязаних з наданням населенню субсидій та державних соціальних допомог» та чергове повідомлення про відмову їй у надані субсидії по відшкодуванню витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Звертає особливу увагу суду, що дана заборгованість у неї перед підприємством не існує, а навпаки на той момент за надані їй відповідачем та використані нею послуги існувала переплата в розмірі 3070,82 грн. Для досудового врегулювання питання вона в котрий раз звернулась з претензією до відповідача, яку він отримав нарочно за вх.№2290 від 29.11.17, але до теперішнього часу відповіді не отримала ні вона, ні Управління праці та соціального захисту населення. Вона письмово та усно неодноразово зверталась до відповідача щодо врегулювання даного спору з 2015 року, але всі її звернення повністю ігноруються, хоч при цьому спеціалісти відповідача в усній формі визнають відсутність у неї заборгованості, але цьому жодного документального підтвердження не надають, посилаючись на керівництво. Їй відповідачем відмовляється навіть у наданні довідки про стан її особистого рахунку, що в тому числі перешкоджало їй раніше звернутись до суду.

На даний момент її твердження підкріплюються внесеними відостями відповідачем до даних НОВАКОМ. Також подано інформацію в електронному вигляді третій особі по справі публічного доступу до якої не має тому вона не може з нею ознайомитись. Таким чином, їй, як новому користувачу квартирою незаконно нарахована заборгованість минулого користувача квартири, яку він повинен був сплатити до повного погашення заборгованості. Вона не погоджується із даним фактом в повному обсязі. Вона неодноразово зверталася до відповідача із повідомлення про те, що вона є користувачем квартири лише з серпня 2015 року і не повинна відповідальності за попереднього користувача. На що відповідач листом від 25.07.2017 № 592/02/06 підтверджує, що на момент укладення з нею договору до неї переходить весь борг попередніх користувачів його послуг. При цьому підтверджує, що за її адресою (особовим рахунком) по вище указаному адресу числилась заборгованість в сумі 3690,47 грн. станом на 01.08.2015 року. Уточнюючи, що заборгованість виникла до неї.

До квартири у своє користування вона не була користувачем цієї квартири, а тому не являлася споживачем послуг, які надавав відповідач раніше. Вона також, не вчиняла правочинів щодо зобовязання сплати боргу по оплаті послуг за теплопостачання попереднього користувача квартири. Якщо уважно вивчати зміст договору №3130 від 05.10.2015 р. «про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», за змістом п. 31, якого є умова дострокового розірвання договору: у разі переходу права власності (КОРИСТУВАННЯ) на квартиру до іншої особи - договір достроково розривається. Тому за новоукладеним договором жодним чином борги попереднього власника до нового не переходять. Про дане однозначно відомо відповідачу. Таким чином, на неї не може бути покладено обовязок по сплаті заборгованості за надані послуги теплопостачання зазначеної квартири в період часу до 05.10.2015 року, тобто до вступу нею в користування квартирою та укладення договору теплопостачання.

Згідно бухгалтерського обліку особовий рахунок це рахунок, що відбиває розрахунки з юридичною особою або громадянином. Тому нарахування на ньому впливає на її права, інтереси та обовязки. Таким чином, в особовому рахунку відкритому на її імя із суми заборгованості по сплаті за надані послуги має бути виключена заборгованість попереднього користувача квартири, яка утворилась до 20.08.2015 року в розмірі 3690,47 грн. Просила виключити з її рахунку чужу заборгованість, що не позбавляє відповідача права звернутися до попереднього користувача (його спадкоємців у випадку його смерті) з вимогою про погашення спірної заборгованості.

Своїми незаконними діями відповідач завдав їй не тільки матеріальної шкоди, а й моральної, що полягає в наступному: вона постійно на протязі тривалого часу живе в страху залишитись без комунальних послух (стати бомжем), замість того щоб витрати кошти на лікування, змушена всі кошти спрямовувати на оплату комунальних послуг на харчування майже нічого не залишається, постійно змушена поневірятись по державних органах, доказуючи наявність у неї права на призначення субсидії по відшкодуванню витрат на оплату житлово-комунальних послуги. Все це призвело до постійних хвилювань та розладу психологічного її стану.

У звязку із незаконними діями відповідача, їй було завдано моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявляються на стані її здоровя та відображаються на членах її сімї: вони взагалі ні в чому не винні. Після вищевказаного (триваючого порушення її законних прав), вона перестала спокійно спати, оскільки у звязку із постіяним відчуттям бути боржником відчуває постійну тривогу, що не має змоги оплатити комунальні послуги за користування своєю квартирою, і сама в силу субєктивних причин захистити себе не може. Відповідачем своїми діями було порушено її та її сімї нормальний спосіб життя, оскільки вона змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх законних прав. Вона вважає, що між злочинними діями відповідача та завданою їй матеріальною та моральною шкодою, є прямий причинний звязок, враховуючи характер та обсяг завданих їй моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на її користь моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 30 липня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», третя особа - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради, про захист прав споживачів та зобовязання вчинити певні дії, задоволено частково.

Зобовязано Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1) заборгованість попереднього користувача зазначеної квартири, що виникла за період часу до 20 серпня 2015 року в сумі 3690 (три тисячі шістсот девяносто) грн. 47 коп.

В іншій частині позову, відмовлено.

Додатковим рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 10 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., інша частина судового збору в розмірі 704,80 грн. компенсована за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі, відповідач КПТМ «Криворіжтепломережа», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що особовий рахунок є номерним та являє собою основний документ за яким здійснюється правильне нарахування за надані житлово-комунальні послуги і він відкривається за адресою, а не за особою, отже відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже існуючого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. При цьому зауважує, що особовий рахунок відкритий за адресою: м.Кривий Ріг, пр.Перемоги,21/1, є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Вказує на те, що списання заборгованості за послуги опалення, як спосіб захисту цивільних прав та інтересів, не передбачений чинним законодавством.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника відповідача ОСОБА_4, яка підтримала вимоги апеляційної скарги і просила їх задовольнити в повному обсязі, вислухавши позивача ОСОБА_1, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 20 серпня 2015 року на підставі договору дарування р-р №1594 від 20.08.2015 стала власником квартири за адресою: м.Кривий Ріг, пр.Перемоги, 21/1 (а.с. 5,6).

31.08.2015 позивач зареєструвала в зазначеній квартирі своє місце проживання (а.с. 7).

05.10.2015 позивач уклала з відповідачем ОСОБА_3 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення за №3130 (а.с.8,9).

Зазначена квартира раніше належала ОСОБА_5 (а.с.5), який і був фактичним споживачем послуг з централізованого опалення в строк до 20.08.2015.

В подальшому, позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення за призначенням субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, яку їй було призначено в листопаді 2015 року.

З 1 травня 2017 року, згідно повідомлення від 28.06.2017 року Управління праці та соціального захисту населення позивачу не призначено субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з підстав поданої підприємством КПТМ «Криворіжтепломережа» інформації про наявність у позивача заборгованості у розмірі - 619,65 грн. (а.с.20).

В подальшому саме за позивачем відповідач почав рахувати заборгованість за послуги з централізованого опалення квартири, яка рахувалась за попереднім власником і фактичним споживачем комунальних послуг в загальній сумі - 3690,47 грн.

Всі подальші письмові звернення-претензії з боку позивача до відповідача щодо надання до Управління праці та соціального захисту населення достовірної інформації про відсутність у неї заборгованості перед відповідачем залишились без результату, а саме до цього часу за позивачем рахується заборгованість в розмірі 3690,47 грн. за послуги з централізованого опалення квартири, які виникли з 01.10.2012 року по 01.08.2015 року (а.с. 56).

Суд, першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, керувався нормами ч.1 ст.509, ч.1 ст.901 ЦК України, статтями 1, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, п.п.8, 32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", й виходив з того, що позивач не має жодного відношення до суми заборгованості в розмірі 3690,47 грн. за послуги з централізованого опалення вищевказаної квартири, які виникли з 01.10.2012 року по 01.08.2015 року, оскільки власником цієї квартири позивач стала 20.08.2015 року.

При цьому, суд не знайшов підстав для задоволення другої вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки всі викладені в позові обставини, щодо спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди не підтверджені доказами і є не доведеними.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанцій, колегія суддів не може, оскільки останні зроблені із неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ст.8 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі ст.9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок, відкритий за адресою міста проживання позивача є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Зобов'язання КПТМ «Криворіжтепломережа», щодо виключення із суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення квартири не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту.

Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому, така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, чи не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до п.20 Постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, то додатковим рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 10 серпня 2018 року з відповідача ОСОБА_2 підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь держави, пропорційно до задоволеної частини вимог було стягнуто судовий збір в розмірі 704,80 грн., інша частина судового збору в розмірі 704,80 грн. компенсована за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У звязку з апеляційним переглядом оскаржуваного рішення суду, відповідач не поніс покладені на нього додатковим рішенням, яке втрачає силу через скасування судового рішення судові витрати, тому суд апеляційної інстанції не змінює їх розподіл.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що обставини справи встановлені судом у повному обсязі, але допущено помилку у застосуванні норм матеріального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задовольнити.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про захист прав споживачів та зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текс судового рішення складено 06 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: