ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3624/19 Справа № 210/6349/18 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року, яке постановлено суддею Скотар Р.Є. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»(далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. у звязку з ушкодженням здоровя, посилаючись на те, що з ним стався нещасний випадок на виробництві відповідача.Висновком МСЕК від 21 січня 2009 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 45% та третю групу інвалідності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 704,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою розяснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом не враховано те, що нещасний випадок стався також з вини позивача, який порушив вимоги інструкції з охорони праці для електрозварювальників ручного зварювання, напівавтоматичних та автоматичних машин структурних підрозділів підприємства.

На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що потерпілий ОСОБА_1 з 2000 року по 2009 рік працював електрозварником ручного зварювання (бригадир) у ВАТ «Криворіжсталь» правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.20-23).

17.07.2008 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок під час виконання трудових обовязків завдання майстра з ремонту енергообладнання вонетривно-вапняного цеху ОСОБА_2 на пятому поверсі будівлі, де він не впевнившись в наявності кабіни ліфту, ступив до відкритого прорізу, внаслідок чого впав з висоти 20.400 м на кришу кабіни ліфта (а.с.13-15).

Внаслідок падіння ОСОБА_1 отримав ушкодження здоровя у вигляді сполученої травми: відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, скальпована рана голови, закрита травма голови, переломи ребер, розрив легені, закрита травма живота, розрив селезінки, розрив діафрагми, закритий перелом лівої надколінної кістки, гемартроз, забійні рани лівої стопи, травматичний шок 2-го ступеню (а.с. 14).

Причиною нещасного випадку визначено невиконання вимог інструкції з охорони праці та виробничо-технічної інструкції електрозварником ручного зварювання (бригадиром) вогнетривно-вапняного цеху ОСОБА_1; невиконання посадових обовязків старшим майстром з ремонту енергообладнання вогнетривно-вапняного цеху ОСОБА_3 та в.о. електрика вогнетривно-вапняного цеху ОСОБА_4 (а.с.14).

Відповідно до ОСОБА_3 №32 форма Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 05.08.2008 року, ОСОБА_1 не впевнившись у наявності кабіни ліфта на поверсі, не зваживши на відсутність освітлення кабіни та шахти ліфта ступнув до відкритого прорізу, внаслідок чого впав з висоти +20.400 метрів на кришу кабіни ліфта, що знаходився на першому поверсі. При падінні позивач отримав сполучену травму: відкриту черепно мозкову травму, струс головного мозку, скальповану рану голови, закриту травму голови, перелом V, VII ребер ліворуч, розрив лівої легені, травматичний гемопневмоторакс ліворуч, перелом V ребра праворуч, закриту травму живота, розрив селезінки, розрив діафрагми, гемоперитонеум, закритий перелом лівої надколінної кістки, ушкодження зв'язок лівого колінного суглобу, гемартроз, забійні рани лівої стопи, травматичний шок ІІ ступеню (а.с.10 - зворот).

Згідно з протоколом засідання комісії по охороні праці та пожежної безпеки комітету по глобальній безпеці та здоровю ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» постановлено встановлена ступінь вини потерпілого 20%, ступінь вини підприємства 80% (а.с. 9).

Висновком МСЕК від 21.01.2009 року позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності 45% та третю групу інвалідності, з повторним оглядом 10.01.2010 року (а.с.8).

Повторним переоглядом МСЕК від 05.11.2011 року позивачу встановлено 45 % втрати професійної працездатності з 01.09.2011 року - безстроково (а.с.7).

Суд, задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обовязків, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з розясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, який порушив вимоги інструкції з охорони праці для електрозварювальників ручного зварювання, напівавтоматичних та автоматичних машин структурних підрозділів підприємства, є необґрунтованими й суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»», оскільки згідно акту також встановлена вина працівників підприємства відповідача.

Посилання представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» та посилання представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на практику розгляду аналогічних справ є безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини зокрема, і Постанові Пленуму Верховного Суду України у від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманої виробничої травми, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та є значно завищеним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: