Тростянецький районний суд
справа № 147/687/18
номер провадження № 2-н/147/3/19
У Х В А Л А

27 лютого 2019 року суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Дудіков А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 червня 2018 року В.о. керівником апарату Тростянецького районного суду Вінницької області було прийнято розпорядження № 219 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв'язку з звільненням з посади судді ОСОБА_4 відповідно до наказу від 14 червня 2018 року № 15-к.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 07 лютого 2019р. цивільну справу № 147/687/18 (провадження 2-н/147/3/19) відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, за принципом вірогідності було розподілено судді Тростянецького районного суду Вінницької області Дудікову А.В.

Вивчивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п.6 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ.

Так, з матеріалів заяви вбачається, що згідно рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 серпня 2009 року, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Таким чином, пред'явивши 14 червня 2018 року заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, ОСОБА_1 фактично просить змінити розмір стягуваних аліментів за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 серпня 2009 року у справі №2-445 2009 р.

Однак, вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, проте не перешкоджають ОСОБА_1 звернутись з відповідними позовними вимогами до суду в порядку позовного провадження, шляхом пред'явлення відповідного позову про збільшення розміру аліментів чи зміну способу стягнення аліментів.

Таким чином, вищезазначені обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п.6 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 163-166, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя