Справа № 296/2113/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р.м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Рожкова О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 179 835,22 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.

01.03.2019 зазначена цивільна справа передана судді Рожковій О.С. для розгляду.

28.02.2019 позивачем подано заяву про забезпечення позову, яка передана судді 01.03.2019 року, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо перереєстрації автомобіля Mercedes Benz А160 д.н. FCM 032 (LT) на себе чи інших осіб.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 179 835,22 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач під час розгляду справи має можливість провести реєстрацію даного легкового автомобіля на своє імя чи імя інших осіб, вважає, що даний вид забезпечення позову забезпечить належний захист інтересів усіх учасників справи, а невжиття заходів забезпечення утруднить виконання рішення в майбутньому, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 та п.5 розяснень постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2,18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Разом із тим, позивачем жодним чином не обгрунтовано необхідності вжиття визначеного ним заходу забезпечення позову та не доведено можливості істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі його незастосування.

Також заява не містить відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову, а саме те, що автомобіль Mercedes Benz А160 д.н. FCM 032 LT належить відповідачеві ОСОБА_2 і що такий вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Отже, суд не вбачає правових підстав для забезпечення позову у спосіб заборони відповідачу по справі вчиняти будь-які дії щодо перереєстрації автомобіля Mercedes Benz А160 д.н. FCM 032 LT на себе чи інших осіб.

Відтак, питання щодо способу захисту буде вирішуватись судом при прийнятті рішення у справі, на підставі досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів на засадах верховенства права, повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони будуть покликатись як на підставу своїх вимог та заперечень.

Крім того, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. За зазначених підстав, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи, матеріальний стан заявника, суд вважає за можливе звільнити заявника від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.152,185, 260, 261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити заявника ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О. С. Рожкова