КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року місто Київ

Справа 2-581/09

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11407/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

секретар судового засідання: Гордійчук Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження за апеляційною скаргою Ліпатова Івана Андрійовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2009 року (у складі судді Кривов`яза А.П., інформація про дату складення повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року заступник прокурора м. Києва звернувся до суду із позовом до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Київської міської ради від 01 жовтня 2007 року № 575/3403 ОСОБА_2 було передано в приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . В ході розслідування кримінальної справи, порушеної за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Київської міської державної адміністрації, позивачу стало відомо, що таке рішення суперечить вимогам закону й підлягає скасуванню, так як ОСОБА_2 за грошову винагороду, передав невстановленим особам копії своїх документів, на підставі яких було прийнято рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки. Проте, будь-яких заяв з приводу виділення йому земельної ділянки не подавав, наміру придбання земельної ділянки не мав.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд визнати незаконними та скасувати пункти 4, 6, 7 рішення Київської міської ради від 01 жовтня 2007 року № 575/3403 «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2009 року визнано незаконним та скасовано п.п. 4,6,7 рішення Київської міської ради від 01.10.2007 № 5753403 «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 ».

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2009 року апеляційну скаргу представника Київської міської ради відхилено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2009 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2012 року відхилено касаційну скаргу Київської міської ради, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2019 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2009 року залишено без змін.

26 жовтня 2018 року, не погоджуючись з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2009 року, ОСОБА_2 в особі представника Ліпатова І.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачем недоведені обставини на які він посилався, як на підставу для задоволення позову. Наявність зловживань посадових осіб Київської міської ради при виділенні земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2 не доведена, оскільки в протоколі допиту, наданому прокуратурою у якості доказу відсутній підпис допитуваного, що робить його неналежним та недостовірним. Висновок експертизи, наданий прокуратурою не підтверджує, а, навпаки, спростовує твердження прокуратури щодо не підписання заяви ОСОБА_2 Святошинський районний суд міста Києва не надав належної оцінки поданим позивачем доказам.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Ліпатова І. А. на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2009 року у справі за позовом прокуратури міста Києва в інтересах Держави в особі Державного комітету України з земельних ресурсів до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення.

Постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_2

23 вересня 2019 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому прокуратура просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. Зазначають, що рішення постановлено за повного з`ясування усіх обставин справи, з додержанням норм матеріального права, є законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні 23 жовтня 2019 року ОСОБА_2 доводи скарги підтримав. Пояснив суду, що в 2007 році, він з метою отримати земельну ділянку в м. Києві, написав відповідну заяву в Київській міській Раді. В подальшому питанням землі займався адвокат, він цим питанням не цікавився. Про існування рішення суду в даній справі йому не було відомо, а тому він оскаржив його лише в 2018 році. Також пояснив суду, що він у слідчого жодних показань не давав та протоколів допиту не підписував.

Представник ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, що в ній викладені.

Представник прокуратури заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пояснила суду, що оскільки ОСОБА_2 не цікавився питанням відведення йому землі, в нього була відсутня воля на її отримання. Крім того, слідчому він давав показання з приводу надання своїх документів для отримання землі іншим особам.

Також представник прокуратури звертала увагу суду на те, що оскільки протокол допиту свідка надавався експерту для проведення почеркознавчої експертизи, як вільний зразок підпису, він є належним доказом у справі.

Представник Київської міської Ради до апеляційного суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді , пояснення представника прокуратури, ОСОБА_2 та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з вимогами ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав встановленими такі обставини.

Рішенням Київської міської ради від 01.10.2007 № 575/3403 «Про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 " затверджено містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; внесено зміни до Генерального плану м. Києва та проекту планування приміської зони на період до 2020 року.

Пунктами 4, 6 зазначеного рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та передано , за умови виконання вимог, передбачених п. 7 цього рішення, ОСОБА_2 у приватну власність вищезазначену земельну ділянку, загальною площею 0,10 га.

Прокуратурою м. Києва розслідується кримінальна справа, порушена за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Київської міської державної адміністрації при передачі у приватну власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Проведеними у справі слідчими діями встановлено, що ряд осіб за грошову винагороду надавали незнайомим особам копії своїх паспортів і довідок про ідентифікаційні податкові номери, які в подальшому були використані для виділення цим особам земельних ділянок у місті Києві. При цьому вони фактично не мали наміру одержувати ділянки, а спонукала їх до вказаних дій потреба додаткового заробітку.

Суд вважав встановленою обставину, що ОСОБА_2 не мав наміру отримувати у власність спірну земельну ділянку, оскільки він не підписував заяву , яка була подана до Київської міської Ради.

За відсутності волевиявлення ОСОБА_2 на отримання земельної ділянки, правочин є нікчемним, а тому рішення Київської міської Ради в частині затвердження проекту землеустрою, щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки в м. Києві є незаконним та таким , що порушує публічний порядок, оскільки за відсутності волевиявлення останнього, зазначений правочин фактично спрямовано на незаконне заволодіння майном територіальної громади м. Києва .

Суд вважав встановленим, що оскільки рішення Київської міської ради у частині надання земельної ділянки прийнято на підставі нікчемного правочину за відсутності волевиявлення ОСОБА_2 , воно підлягає визнанню незаконним.

Колегія суддів з такими висновками районного суду погодитись не може, так як ті обставини справи, які суд вважав встановленими не доведені та спростовуються наявними в справі доказами.

Так, відповідно до ст.1 ЦПК України в редакції, що діяла на час подачі позову та розгляду справи завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб та держави.

Відповідно до ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє у здійсненні їх прав .

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_2 позивачем залучався до розгляду справи лише в якості третьої особи, незважаючи на те, що підставою позову прокуратура висувала відсутність волевиявлення останнього на вчинення правочину щодо отримання у власність земельної ділянки у м. Києві .

В матеріалах справи відсутня ухвала суду як окремий процесуальний документ, а також відсутня протокольна ухвала з якої слідувало б , що ОСОБА_2 залучений до розгляду справи в якості відповідача.

Разом з тим, суд в рішенні суду вказує ОСОБА_2 , як відповідача без постановлення необхідних процесуальних ухвал з цього приводу та вчинення інших процесуальних дій.

Також, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 належним чином не повідомлявся про розгляд справи, як у статусі відповідача так і у статусі третьої особи.

Вказане встановлено постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року в даній справі з приводу перегляду ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

З огляду на те, що ОСОБА_2 не повідомлявся про розгляд справи, судом першої інстанції, суд порушив процесуальні норми, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, відповідно до ст. 376 ЦПК України, в діючій редакції.

Вирішуючи спір з приводу заявлених вимог, апеляційний суд, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на час вирішення справи) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем на підтвердження факту нікчемності правочину та відсутності волевиявлення ОСОБА_2 на отримання землі було надано два докази: висновок почеркознавчої експертизи та протокол допиту свідка.

Так, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи, за матеріалами кримінальної справи №2349 від 21.03.2008 року, вбачається, рукописний текст заяви від імені ОСОБА_2 про виділення земельної ділянки та підпис від імені ОСОБА_2 в заяві від його імені про виділення земельної ділянки - виконано ОСОБА_2

Надана суду копія протоколу допиту свідка ОСОБА_2 не містить його підпису.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечував, що він надавав слідчому будь-які пояснення з приводу відведення землі, також підтвердив, що він особисто в приміщенні Київської міської Ради писав заяву про виділ йому земельної ділянки.

За таких обставин, позивач не довів, що було відсутнє волевиявлення ОСОБА_2 на отримання земельної ділянки в м. Києві, а відповідно і відсутні підстави для визнання такого правочину недійсним та відповідно для скасування п.п. 4, 6, 7 рішення Київської міської ради від 01.10.2007 №575/3403 «Про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 »

Доводи представника прокуратури з приводу того, що ОСОБА_2 не проявляв зацікавленості в процесі відведення йому землі, не оглядав земельну ділянку не контролював процес прийняття рішень, не свідчать про те, що у останнього було відсутнє волевиявлення на отримання землі.

Посилання представника прокуратури на те, що протокол допиту ОСОБА_2 надавався експерту як вільний зразок його підпису також не доводить, що саме ОСОБА_2 його підписував. З огляду на те, що останній вказану обставину заперечував, і підтвердив , що мав намір отримати землю, та писав відповідну заяву, надані суду докази в їх сукупності не підтверджують ті підстави позову, з яких він був заявлений прокуратурою.

Разом з тим позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовними вимогами з інших правових підстав.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що суд порушив норми процесуального права, не надав належної правової оцінки наданим позивачем письмовим доказам, внаслідок чого вважав встановленими обставини, які доведені не були , рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та, як наслідок, скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, то, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України, з позивача на користь особи, яка подала апеляційну скаргу, підлягають стягненню понесені судові витрати судовий збір у розмірі 76 грн. 50 к. (а.с.192) у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ліпатова Івана Андрійовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

В задоволенні позову прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Стягнути з Прокуратури міста Києва (місцезнаходження: вул. Предславинська, 49/5, м. Київ, 031510, ) на користь ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 76 грн. 50 к.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2019 року.

Головуючий :

Судді: