Справа № 219/9469/19
Провадження № 2/219/2668/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 листопада 2019 року м. Бахмут Донецької області
Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Шевченко Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Брагіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
23.08.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП та понесених судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.02.2019 о 18.00 год. ОСОБА_2 в м.Бахмут Донецької області, по вул.Торгова,1 керуючи транспортним засобом марки Mazda 626, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та скоїв наїзд на нерухомий припаркований автомобіль Lifan 320, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль Lifan 320, зіткнувся з нерухомим автомобілем Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_3 , в праву задню частину транспортного засобі, таким чином при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушив п.13.1 ПДР, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Крім того, відповідач у справі ОСОБА_2 залишив місця ДТП. Згідно постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2019 (яка набрала законної сили 11.03.2019) відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Автомобіль, яким керував відповідач у справі - ОСОБА_2 , застрахований за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 6212829 від 05.10.2018. Згідно цього договору ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., а розмір франшизи складає 1 000 грн. Розмір спричиненої шкоди майну позивача визначено спеціалістом Страхової компанії, та за погодженням з позивачем у розмірі 2 500 грн., про що було складено відповідну Угоду від 05.07.2019, згідно якої, страхова компанія погодилася виплатити йому страхове відшкодування (з врахуванням франшизи в розмірі 1 000 грн.) в сумі 1 500 грн. В серпні 2019 року страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 1 500 грн. Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу непокриту страховою виплатою суму в розмірі 1 000 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює у 1000 грн., оскільки був порушений звичайний уклад його життя, він певний час не користувався автомобілем, бо чекав коли він буде оглянутий страховою компанією. Через пережиту ДТП, суттєво погіршився його стан здоров`я, оскільки було завдано шкоду його майну, яке тривалий час виключало можливість використовувати вказаний автомобіль, тому позивач зазнав побутових незручностей через що йому було прикладати додаткових та суттєвих зусиль для організації свого звичайного способу життя.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2019 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, однак у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Судом встановлено, що 07.02.2019 о 18.00 год. в Донецькій області в м.Бахмут, по вул.Торгова, 1 в Донецькій області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є позивач по справі (а.с.11) та автомобіля Mazda 626, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mazda 626, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та скоїв наїзд на нерухомий припаркований автомобіль Lifan 320, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль Lifan 320, зіткнувся з нерухомим автомобілем Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_3 , в праву задню частину транспортного засобі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2019, яка набрала законної сили 11.03.2019, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом.
Отже, постановою суду встановлено, що внаслідок дій відповідача ОСОБА_2 позивачу заподіяно матеріальну шкоду, і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи.
Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 05.01.2010 року (а.с.11).
Власником автомобіля, яким керував відповідач Mazda 626, номерний знак НОМЕР_1 , укладено з ПрАТ «СК АСКО ДС» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АМ/6212829 від 05.10.2018 з строком дії з 07.10.2018 по 06.10.2019 (а.с.12).
Згідно з угодою, укладеною 05.02.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО Донбас Північний», в особі директора Бахмутської філії ПрАТ «СК АСКО ДС» Моренко З.І., діючого на підставі довіреності № 2 від 29.12.2018, та ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 26.01.1996, що проживає в АДРЕСА_1 , у зв`язку з настанням 07 лютого 2019 року страхового випадку (ДТП за участю автомобіля Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_3 ) домовились про наступне: 1) сума страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 6212829 від 05.10.2018 за вирахуванням франшизи в розмірі 1 000 грн. по страховому випадку, що стався 07.02.2019 (ДТП за участю автомобіля Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_3 ) становить 1 500 грн. 2) Після отримання страхового відшкодування у сумі, вказаній у п.1 даної мирової угоди, всі претензії, що виникли у потерпілого до страховика у зв`язку із страховим випадком, що стався 07.02.2019 (ДТП за участю автомобіля Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_3 ), вважаються задоволеними (а.с.15).
В серпні 2019 року Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 1 500 грн.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування. Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду. У відповідність до вимог ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то судом приймається до уваги, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.4, 5 ст.23 ЦК України).
Відповідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно п.п.5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року, №1 від 27.02.2009 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями свідків, висновками експертів, письмовими доказами (наприклад медичними довідками, висновками).
Суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП з вини відповідача, він дійсно зазнав душевних страждань, спричинених хвилюваннями, нервовим стресом та у зв`язку з відсутністю засобу для свого переміщення, через що погіршився його стан здоров`я. Також позивач ОСОБА_1 вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту.
Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем правопорушенням позивачу завдано як матеріальної, так і моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості
Таким чином суд, з урахуванням тривалості позбавлення можливості користування транспортним засобом, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, вимушених змін у життєвих стосунках позивача та, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольняє частково, стягує з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, та вважає, що вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачем.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI).
Як визначено ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Таким чином, оскільки позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати в сумі 1 152,60 грн. (768,40 грн. за вимогу майнового характеру (відшкодування матеріальної шкоди); 384,20 грн. за вимогу немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди задоволено частково 500 грн. х 768,40 грн. / 1000 грн.).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків (розмір франшизи) 1 000 (одна тисяча) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 (п`ятсот) грн.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони по справі:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя Л.В.Шевченко