Справа № 680/279/17
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2019 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцини О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Стандрійчук М.П.,

скаржника - ОСОБА_1 ,

представника скаржника Куца ОСОБА_2 ,

державного виконавця Вовнянка Д.Л.,

стягувача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Старокостянтинівського РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області,-

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця та провив суд визнати дії останнього неправомірними щодо нарахування аліментів у розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість стягнення аліментів у розмірі 700 грн. на кожну дитину щомісячно та зобов`язати зробити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з серпня 2018 року по вересень 2019 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказав, що в Старокостянтинівському РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого Новоушицьким районним судом Хмельницької області від 11 травня 2017 року по справі № 680/279/17. З часу винесення рішення скаржник сплачує аліменти, однак державним виконавцем в усній формі йому було повідомлено, що за ним рахується заборгованість. 07 жовтня 2019 року на вимогу скаржника державним виконавцем Вовнянко Д.Л. було надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 07 жовтня 2019 року існує борг в розмірі 15178,50 грн.

Вважає, що державним виконавцем самовільно нараховано розмір аліментів всупереч рішенню суду та чинному законодавству. Посилання на ст.182 СК України в розрахунку заборгованості є безпідставним, оскільки дана стаття встановлює обставини, які враховуються судом, а не державним виконавцем при визначені розміру аліментів. Більше того, суд врахував такі обставини, які існували на час розгляду справи і встановив аліменти у фіксованому розмірі, як того вимагала позивачка та як це передбачено ст.184 СК України. Таким чином, державним виконавцем перевищено свої повноваження.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі - по 700 грн. на кожну дитину (всього 2100 грн. в місяць). За таких обставин, державний виконавець нараховуючи аліменти у серпні - листопаді 2018 року по 2916 грн. щомісячно, у грудні 2018 року - червні 2019 року в розмірі 3040,50 грн. щомісячно, в липні - вересні 2019 року в розмірі 3177,00 грн. замість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яка визначена рішенням суду від 05 травня 2017 року вийшов за межі повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, стягувач з відповідними заявами чи вимогами про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до державного виконавця не зверталась.

Розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватися. Стягувач не позбавлена можливості звернутися до суду відповідно до ст.192 СК України з позовом про збільшення розміру аліментів. Крім того, ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за позовом одержувача аліментів рішенням суду може бути змінено і спосіб стягнення аліментів.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали за обставин викладених в скарзі.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні скарги.

Державний виконавець Старокостянтинівського РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області Вовнянко Д.Л. в судовому засіданні проти скарги заперечив, просив в її задоволені відмовити.

05 листопада 2019 року направив на електронну адресу суду заперечення в яких зазначав, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475 частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Відповідно до Закону України № 2475-УІІІ від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» та згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням вимог чинного законодавства та з метою недопущення порушень прав дітей на належне утримання починаючи з 01 серпня 2018 року згідно з виконавчим провадженням № 53959750 державним виконавцем розпочато нарахування аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, про що боржнику було усно повідомлено шляхом проведення телефонування до боржника та при черговому наданні до відділу ДВС боржником квитанцій про сплату аліментів.

Сплата аліментів станом на даний час боржником проводиться в розмірі 700 грн. на кожну дитину про що надаються квитанції до відділу ДВС на суму 2100 грн.

Таким чином нарахування заборгованості по сплаті аліментів проводиться державним виконавцем з 01 серпня 2018 року шляхом щомісячного сумування різниці мінімального прожиткового мінімуму на 3-х дітей та розміру сплачених боржником аліментів.

Станом на 07.10.2019 року, згідно з довідкою-розрахунком заборгованості від 07.10.2019 року № 26288, заборгованість, згідно з виконавчим листом № 680/279/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , становить 15178,50 грн.

Вважає, дії державного виконавця ґрунтуються на вимогах Закону та норм Сімейного кодексу України, тому просив суд відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступних висновків.

11 травня 2017 року Новоушицьким районним судом Хмельницької області видано виконавчий лист № 680/279/17, згідно з яким присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 (сімсот) гривень на кожну дитину, починаючи з 11 квітня 2017 року до їх повноліття (а.с. 30).

Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у Старокостянтинівському РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області, що підтверджується постановою про прийняття виконавчого провадження від 17 серпня 2017 року (а.с. 33).

Згідно із розрахунком заборгованості від 07 жовтня 2019 року аліменти нараховано з серпня по листопад 2018 року по 2916 грн. щомісячно, з грудня 2018 року по червень 2019 року в розмірі 3040,50 грн. щомісячно, з липня по вересень 2019 року в розмірі 3177,00 грн. Станом на 07 жовтня 2019 року заборгованість становить 15178,50 грн. (а.с. 4).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надав роз`яснення згідно з якими розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким частину 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється щорічно Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на рівні: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень.

Суд дійшов до висновку, що з огляду на вищенаведені правові норми, стягувачу не можуть виплачуватися аліменти в розмірі нижчому, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів є гарантованим на рівні Закону. При цьому суд не визначає розмір аліментів, оскільки такий розмір визначений законодавцем.

У статті 182 Сімейного кодексу надається перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів України, а також визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у зв`язку з чим визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, на законодавчому рівні захищено право дитини на отримання аліментів не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма матеріального закону не містить обмежень щодо її застосування при вирішенні питання стягнення аліментів, як у частці від заробітної плати (доходу), так і у разі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім того, ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них.

З огляду на вказане, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий розмір вже встановлений Законом, а не судовим рішенням. Таким чином, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Отже, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання», який набрав чинності з 28 серпня 2018 року внесено зміни до ст.71 Закону України «По виконавче провадження» щодо повноважень державного виконавця та державним виконавцем самостійно приведено виконавчий документ у відповідності до чинного законодавства.

Доводи скаржника, що збільшення розміру аліментів має відбуватися виключно за рішенням суду та виконавець не мав права самостійно збільшувати розмір аліментів, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити, оскільки оскаржувані дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 81, 447, 450-451 ЦПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Старокостянтинівського РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області, а якщо було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 14 листопада 2019 року.

Суддя: О. І. Яцина