12.11.2019 ЄУН 337/3839/19
Провадження № 4-с/337/41/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії (рішення) державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Вербицької Людмили Григорівни,

в с т а н о в и в :

05.09.2019 року в провадження Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла вказана скарга, в якій скаржник ОСОБА_1 просить визнати неправомірною постанову, винесену головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Вербицькою Л.Г. 30.05.2019 року про накладення штрафу у розмірі 13477 грн. 04 коп. у виконавчому провадженні № 47363404 за виконавчим листом № 2-131/08, виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 24.02.2010 року та зобов`язати начальника Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ скасувати зазначену постанову. Скарга мотивована тим, що заборгованість зі сплати аліментів виникла до лютого 2018 року, що вбачається з розрахунку заборгованості, який складений державним виконавцем станом на 01.12.2018 року. З травня 2018 року він щомісячно сплачує аліменти та заборгованість по аліментам (50% заробітної плати), що підтверджується розрахунками державного виконавця, щодо заборгованості за виконавчим листом станом на 01.12.2018 року, 01.02.2019 року.

Частиною 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка набрала чинності 28.08.2018 року, передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст.58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, тому, враховуючи, що в період часу з 28.08.2018 року по 30.05. 2019 року- момент винесення оскаржуваної постанови, ним постійно сплачувалися аліменти, сума заборгованості за цей період відсутня, тому постанова головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ Вербицької Л. Г. від 30.05.2019 року про накладення штрафу є неправомірною. Просив задовольнити скаргу.

Після призначення скарги до розгляду, до суду надійшли письмові заперечення стягувача ОСОБА_2 , в яких вона просить у задоволенні скарги відмовити, оскільки ОСОБА_1 пропустив встановлений законом строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності.

У судове засідання представник Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надійшла письмова заява щодо розгляду справи у відсутності представника ДВС.

У судове засідання стягувач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У судове засідання представник Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву щодо розгляду справи у відсутності представника ДВС.

Враховуючи подані сторонами письмові заяви про розгляд скарги без їх участі, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність вказаних осіб за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши докази надані сторонами за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

На виконанні Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ знаходився виконавчий лист №2-131/08, виданий Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 24.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі ј частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2008 року по справі №2-131/2008 року. Реєстраційний номер виконавчого провадження 47363404.

За зазначеним виконавчим листом виникла заборгованість, яка станом на 01.12.2018 року складала 30 228 грн. 37 коп., згідно розрахунку Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ.

30.05.2019 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Вербицькою Л.Г. винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 13477 грн. 04 коп. у межах виконавчого провадження № 47363404 за виконавчим листом № 2-131/08, виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 24.02.2010 року, від суми визначеної заборгованості у розмірі 26 954 грн. 07 коп., сукупний розмір якої перевищує три роки.

Згідно відмітки на постанові про накладення штрафу від 30.05.2019 року ВП № 47363404, боржник ОСОБА_1 , отримав постанову 27.08.2019 року.

Відповідно до п. «а» ч.1ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 не пропустив строк звернення до суду зі скаргою на рішення (дії) державного виконавця.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якого пов`язано його початок.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. .

Частина 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», набрала чинності 28.08. 2018 року.

За загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений в статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частина 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює юридичну відповідальність боржника за несплату аліментів, яка застосовується за постановою виконавцем, то дана норма закону щодо попередніх правовідносин між учасниками виконавчого провадження не має зворотної дії в часі.

З огляду на наведене період заборгованості зі сплати аліментів, котрий стосується часу до набрання чинності ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», не може бути підставою для юридичної відповідальності боржника.

Таким чином, враховуючи те, що в період часу з 28.08.2018 року по 30.05.2019 року (момент винесення оскаржуваної постанови) ОСОБА_1 постійно сплачувалися аліменти, сума заборгованості за цей період відсутня, а тому суд вважає, що постанова головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ Вербицької Л.Г. від 30.05.2019 року про накладення штрафу є неправомірною, оскільки зазначена сума заборгованості виникла за період, що передував набранню законної сили відповідної норми матеріального права.

Вмотивованою і обґрунтованою постановою можливо назвати лише ту постанову, в якій правовий висновок ґрунтується на аналізі взаємозв`язку між наведеною правовою нормою та належними доказами, в тому числі наданими сторонами у справі. Саме лише посилання на норму права не може вважатися належною мотивацією постанови.

В оскаржуваній постанові держаним виконавцем не вмотивоване накладення суми штрафу у відповідному розмірі без зазначення саме за який період утворилася ця заборгованість і чому цей розмір заборгованості, що утворився до набрання законної сили ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка є підставою для притягнення до юридичної відповідальності, узято до уваги державним виконавцем. В постанові державний виконавець посилається на ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», які не стосуються виконання рішень щодо стягнення аліментів.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного Хортицьким ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 25.10.2019 року, розмір заборгованості з аліментів, станом на 30.05.2019 року складає 22 242 грн. 89 коп., що відрізняється від розміру заборгованості визначеному Дніпровським ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

На підставі наведеного вище, беручи до уваги досліджені у справі докази та письмові пояснення сторін, суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.4-10, 12,13, 76-81, 83,89, 258-261,255 ч.1 447-453 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

В ОСОБА_5 неправомірною постанову, винесену головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Вербицькою Людмилою Григорівною 30.05.2019 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 13477 грн. 04 коп. у виконавчому провадженні № 47363404 за виконавчим листом № 2-131/08, виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 24.02.2010 року та зобов`язати начальника відповідного відділу державної виконавчої служби скасувати постанову про накладення штрафу від 30.05.2019 року у розмірі 13477,04 грн., у виконавчому провадженні №47363404 за виконавчим листом № 2-131/08,Ю виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 24.02.2010 року, винесену головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Вербицькою Людмилою Григорівною.

Ухвала може бути оскаржена в Запорізький апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Г.Є. Гнатик