Провадження № 2/161/425/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.03.2004 року.

В шлюбі 19.04.2002 року народився син ОСОБА_3.

Покликається на те, що з відповідачем тривалий час не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинено. На даний час вини проживають окремо. Вважає, що подальше збереження сімї є недоцільним, шляхів для відновлення шлюбних відносин немає.

Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається її вихованням. В добровільному порядку вирішити питання по утриманню сина вони не можуть.

Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2, який був укладений 26.03.2004 року, стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 3 000 грн. щомісячно.

Позивач в судове засідання не зявилась, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнила свої позовні вимоги щодо стягнення аліментів, просить суд проводити стягнення в розмірі 1 500 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 072141 від 26 березня 2004 року шлюб між сторонами зареєстрований 26 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 173 (а.с. 7).

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 131967 від 05.04.2004 року ОСОБА_4 вбачається, що відповідач ОСОБА_4 є його батьком (а.с. 10).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки.

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не зявився, але подав заяву, в якій не заперечував щодо стягнення з нього аліментів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати аліменти з ОСОБА_2 в розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 80-182, 184, 191 СК України, суд , -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Лясковська) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований 26 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 173 розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 08.02.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська