Справа № 352/1824/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/352/19
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Бойчука І.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання правочину недійсним та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акту на право приватної власності на землю, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Хоминець М.М. 14 грудня 2018 року, повний текст якого складено 26 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 подав позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2., Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, в обгрунтування якого зазначено, що його мати ОСОБА_5 була власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1686 га, розташованої на території Угринівської сільської ради, що підтверджується актом на право приватної власності на землю серії П-ІФ № 030548, виданим 29.07.2003 року Угринівською сільською радою. Після смерті матері у квітні 2014 року, він звернувся до Тисменицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На його замовлення виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 03.11.2016 року рішенням державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі йому відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з тих підстав, що належна ОСОБА_5 земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою, належною ОСОБА_2 Площа накладення земельних ділянок становить 13,3419%. За договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26.01.2009 року, укладеного між органом місцевого самоврядування Угринівською сільською радою та ОСОБА_2, останній набув земельну ділянку площею 0,0847 га у власність, для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів. При продажі земельної ділянки, виготовленні технічної документації та державного акту відповідачу не було проведено зведення меж суміжних ділянок по координатах, внаслідок чого має місце накладення земельних ділянок, належних ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Угринівська сільська рада помилково відчужила відповідачу частину землі, яка була у власності ОСОБА_5 з 2003 року та на яку було видано Державний акт. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0847 га від 26.01.2009 року серії ВМВ №792551, кадастровий номер :02:010:0063, укладений між органом місцевого самоврядування Угринівською сільською радою та ОСОБА_2; визнати недійсним Державний акт серії ЯИ № 898618 на право власності на земельну ділянку площею 0,0847 га по вул. Л.Українки, 21, скасувати його державну реєстрацію та кадастровий номер (а.с.5-7, том 1).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2017 року задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, накладено заборону на відчуження спірної земельної ділянки площею 0,0847 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з кадастровим номером :02:010:0063, розташованої по вул. Л.Українки, 21 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, яка належить ОСОБА_2 (а.с.62-62, том 1).

У березні 2017 року ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4, Угринівської сільської ради, в обґрунтування якого зазначено, що на підставі Державного акту серії ЯИ № 898618 від 30.12.2009 року на право власності на земельну ділянку він являється власником земельної ділянки площею 0,0847 га несільськогосподарського призначення по вул. Л. Українки, 21 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області для розміщення пункту технічного обслуговування автомобілів, на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2009 року. До придбання ним у власність ця земельна ділянка в установленому порядку була передана та перебувала в його користуванні на підставі рішень сільської ради та правовстановлюючих документів. Він вже 14 років є належним та добросовісним користувачем та власником цієї земельної ділянки з побудованим на ній обєктом нерухомості і за життя ОСОБА_5 ніяким чином не зазначала про порушення прав на займану ним земельну ділянку чи її частину, оскільки ніколи нею не користувалась.

Зазначив, що з копій долучених позивачем Державного акту на землю та рішення від 10.12.1993 року очевидна невідповідність площі, розміщення та цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_5, оскільки з копії рішення Угринівської сільської ради вбачається, що ОСОБА_5 надано земельну ділянку лише для будівництва і обслуговування житлового будинку по вул. Вишнева, 7 площею 0,13 га. В рішенні немає даних про надання земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1686 га на території Угринівської сільської ради, на яку через 10 років видано Держаний акт, датований 29.07.2003 роком. Із відповіді державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру вбачається, що має місце недостовірність відомостей в пояснювальній записці, акті передачі межових знаків на зберігання 03.02.2016р., оскільки тоді вони не могли бути передані померлій 08.04.2014 року ОСОБА_5 Також відсутній підпис суміжного землевласника ОСОБА_2, адреса земельної ділянки не відповідає вимогам для присвоєння номера будинку, координати земельної ділянки в електронному документі не відповідають координатам земельної ділянки в документації із землеустрою. У звязку з цим державним кадастровим реєстратором рекомендовано привести документацію із землеустрою у відповідність до норм чинного законодавства. Просив визнати недійсним рішення Угринівської сільської ради без номера від 10.12.1993 року про надання ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на масиві вул. Вишнева, 7 та Державний акт на право приватної власності на землю від 29.07.2003 року про передачу ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1686 га на території Угринівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. В позові ОСОБА_4 відмовити (а.с.73-77, том 1).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року зустрічний позов ФОП ОСОБА_2 обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 (а.с.162, том 1).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про закриття провадження за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.32-34, том 2).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року відмовлено у первісному позові ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання правочину недійсним. Зустрічний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акту на право приватної власності на землю задоволено частково. Визнано недійсним державний акт серії П-ІФ № 030548 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1686 га для ведення особистого селянського господарства на території Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, виданий ОСОБА_5 29 липня 2003 року. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2. до ОСОБА_4, Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення Угринівської сільської ради від 10.12.1993 р. про надання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на масиві по вул. Вишнева, 7 в с. Угринів. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 640 грн судових витрат (а.с.92-103, том 2).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи, та яке ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не обгрунтував, чому не взято до уваги наявні в матеріалах справи докази стосовно того факту, що станом на 2003 рік строк належного і добросовісного користування земельною ділянкою площею 0,1686 га в урочищі «Біля Берестки» становив 32 роки. Зазначене підтверджується довідкою Угринівської сільської ради №1069 від 23.05.2017 року про те, що земельна ділянка площею 0,1686 га належала ОСОБА_5 на праві приватної власності (підстава державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 13-37-2/1234) і перебувала в її користуванні з 1971 року; відповідями Угринівської сільської ради на адвокатський запит від 29.05.2017 року; відповіддю архівного відділу Тисменицької РДА № 95/01-17 від 09.06.2017р. та №94/01-17 від 23.05.2017р., якими надано копії протоколу загальних зборів колгоспників колгоспу «Україна» від 20.04.1990р. та копію рішення Угринівської сільської ради народних депутатів 12 сесії 21 скликання від 02.03.1993 року; копією трудової книжки колгоспниці ОСОБА_5 №75 від 1950 року.

Також судом не взято до уваги, що витяг з рішення Угринівської сільської ради, на підставі якого видано державний акт на право власності на землю серії ІФ № 13-37-2/1234, стосувався двох різних земельних ділянок, а саме для будівництва і обслуговування житлового будинку на масиві вул. Вишнева, 7 і земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства (яка є предметом спору). Вказаний витяг видано для проведення земельно-технічної інвентаризації і підписано головою Угринівської сільської ради,діючим на момент здійснення вказаних дій.

Апелянт зазначив, що судом необґрунтовано не взято до уваги показання свідків, які є належними і допустимими доказами, а саме свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Також ОСОБА_2 не надано копій технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по вул. Л.Українки, 21. Натомість, із наданої на адвокатський запит технічній документації вбачається, що ситуаційна схема земельної ділянки та погодження меж не виготовлялось, а використані документи були виготовлені для проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду, а не передачі у власність.

Також судом не взято до уваги, що наданий ОСОБА_2 договір укладений 27.05.2005 року, а зареєстрований у Тисменицькому районному відділі Держгеокадастру 05.07.2004 року. Суд безпідставно проігнорував заяву позивача про залучення третьої особи відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області.

Апелянт зазначає, що при продажі земельної ділянки, виготовленні технічної документації та державного акту відповідачу ОСОБА_2 не було проведено зведення меж суміжних ділянок по координатах, внаслідок чого має місце накладення земельних ділянок ОСОБА_5 та відповідача. Угринівською сільською радою помилково відчужено ОСОБА_2 частину землі, яка була у власності ОСОБА_5 з 2003 року та на яку було видано Державний акт.

З цих підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а у задоволенні зустрічного позову відмовити (а.с.112-115, том 2).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що внаслідок встановлених судом обставин про відсутність рішення про надання спірної земельної ділянки, право ОСОБА_4 не є порушеним. Спірна земельна ділянка придбана ним на підставі нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26.01.2009 року. Продажу передувала клопітка значна системна і дороговартісна процедура надання її в користування в установленому законом порядку на підставі рішень сільської ради, проектів та договорів. Посилання апелянта, що в техдокументації використані документи, які виготовлені для проекту землеустрою щодо передачі в оренду, зокрема ситуаційна схема земельної ділянки з погодженням меж, не можна визнати обґрунтованим, оскільки це не суперечить положенням ЗУ «Про землеустрій», згідно ст.50 якого проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Таким чином, внаслідок виготовлення в 2004 році проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, цільове призначення якої не змінилося станом на 2009 рік, законодавець не встановлює обовязкове виготовлення ще й технічної документації при виготовленні документів, що посвідчують право власності. Щодо залучення до участі у справі відділу Держгеокадастру, то ця вимога є необгрунтованою, оскільки їх дії чи рішення державного кадастрового реєстратора ніким із сторін не оспорювалися. Щодо витребування з ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» копії інвентаризаційної справи і абрису нерухомого майна, належного відповідачу, то ці вимоги є безпідставними, оскільки предметом спору є земельна ділянка, а не пункт технічного обслуговування автомобілів. Відповідач вважає, що наведені апелянтом висновки є формальними, не спростовують обґрунтованих на правильному застосуванні судом положень Земельного кодексу висновки суду та просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду без зміни (а.с.126-130, том 2).

У судове засідання не зявилися представник Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про день місце та час розгляду справи повідомлені шляхом направлення судової повістки рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Вислухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необгрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що мати позивача за первісним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_9 та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 користувались суміжними земельними ділянками на території Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

Після смерті ОСОБА_5 у квітні 2014 р. (а.с.13, том 1) позивач у передбаченому законом порядку прийняв спадщину.

Із державного акту серії ІІ-ІФ № 030548 на право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю серії ІФ № 13-37-2/1234, виданого Угринівською сільською радою 29.07.2003 року на підставі рішення Угринівської сільської ради народних депутатів від 10.12.1993 року, встановлено, що ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1686 га для ведення особистого селянського господарства на території Угринівської сільської ради (а.с.8, том 1).

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26.01.2009 року, орган місцевого самоврядування Угринівська сільська рада Тисменицького району продала приватному підприємцю ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану по вул. Лесі Українки, 21 у с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, розміром 0,0847 га, кадастровий номер :02:010:0063, для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів (а.с.11-12, 154-155, том 1).

Відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 898618 від 30.12.2009 року, виданого Угринівською сільською радою на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26.01.2009 року серії ВМВ №792551, № 792552 від 26.01.2009 року, реєстраційний №187, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0847 га, що розташована по вул. Л.Українки,21 у с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Цільове призначення земельної ділянки для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів (а.с.9-10, том 1).

Під час оформлення спадщини на земельну ділянку після смерті спадкодавця ОСОБА_5, на замовлення ОСОБА_4 у 2016 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру в Тисменицькому районі від 03.11.2016 року відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру,оскільки координати земельної ділянки в електронному документі не відповідають координатам земельної ділянки в документації із землеустрою, а саме має місце перетин даної земельної ділянки із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:010:0063, яка належить ОСОБА_10; площа перетину земельних ділянок складає 13,3419 % (т.1, а.с.15, 16, 17, том 1).

Судом встановлено, що рішенням Угринівської сільської ради Івано-Франківської області від 26.08.2003 року надано дозвіл підприємцю ОСОБА_2 на вибір земельної ділянки та збір матеріалів попереднього погодження і складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,0847 га із земель запасу Угринівської сільської ради для влаштування СТО, що прилягають до території ГБК-16 (а.с.90, том 1).

Рішенням ІХ сесії ІV скликання Угринівської сільської ради від 29 квітня 2004 року затверджено матеріали попереднього погодження підприємцю ОСОБА_2 та надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,0847 га для станції технічного обслуговування автомобілів в районі ГКБ №16 (а.с.91, том 1).

Із проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0847 га підприємцю ОСОБА_2 для влаштування пункту обслуговування автомобілів в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, виготовленого у 2004 році (а.с.93-139, том 1), встановлено, що земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту біля ГБК №16, межує з північно-західної сторони із земельною ділянкою ОСОБА_5 Проект погоджено необхідними дозвільними службами, земельна ділянка відведена в натурі, її межі погоджені із суміжними землекористувачами та землевласниками, у тому числі і з ОСОБА_5, що підтверджено її підписом із зазначенням паспортних даних на плані земельної ділянки (а.с.111, том 1).

Рішенням ХVІ сесії ІV скликання Угринівської сільської ради від 26 травня 2005 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки», затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,0847 га підприємцю ОСОБА_2 для влаштування пункту обслуговування автомобілів в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області в районі ГБК №16 та вирішено заключити з ним договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 15 років з правом подальшого викупу (а.с.92, том 1).

27 травня 2005 року Угринівської сільською радою укладено договір оренди землі із підприємцем ОСОБА_2, згідно якого останній прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для влаштування пункту обслуговування автомобілів, яка знаходиться в с. Угринів Тисменицького району в районі ГБК №16. Договір оренди укладено на 15 років. Зазначено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк (а.с.140-142, том 1).

Рішенням Угринівської сільської ради Тисменицького району від 13 квітня 2007 року надано дозвіл підприємцю ОСОБА_2 на проектно-пошукові роботи по будівництву пункту технічного обслуговування автомобілів в районі ГБК-16 в с. Угринів Тисменицького району (а.с.143, том 1).

Згідно рішення Угринівської сільської ради Тисменицького району від 27 грудня 2007 року надано дозвіл підприємцю ОСОБА_2 на будівництво пункту технічного обслуговування автомобілів на орендованій земельній ділянці в районі ГБК «Довга Нива» в с. Угринів Тисменицького району. Зобовязано до початку робіт виготовити і погодити у встановленому порядку проектно-кошторисну документацію на будівництво (а.с.144, том 1).

Із акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта №308, затвердженого 26.05.2008 року, встановлено, що предявлений державній приймальній комісії пункт технічного обслуговування автомобілів у с. Угринів по вул. Л.Українки прийнято в експлуатацію (а.с.146-152, том 1).

Рішенням Угринівської сільської ради від 26 червня 2008 року прийнято в експлуатацію новозбудований пункт технічного обслуговування автомобілів у с. Угринів по вул. Л.Українки, 21, визнано право власності на даний обєкт за ПП ОСОБА_2В (а.с.145, том 1).

Із довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації встановлено, що право власності на пункт технічного обслуговування автомобілів у с. Угринів по вул. Л.Українки, 21 зареєстровано 28.07.2008 року (а.с.153, том 1).

Рішенням Угринівської сільської ради від 29 листопада 2008 року «Про продаж земельної ділянки» затверджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0847 га, відведену для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів підприємцю ОСОБА_2; затверджено ціну продажу в розмірі 34372 гривні та вирішено продати зазначену земельну ділянку у власність ОСОБА_2 Доручено сільському голові від імені сільської ради укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 89, том 1).

Із договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26 січня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького нотаріального округу ОСОБА_11, встановлено, що орган місцевого самоврядування Угринівська сільська рада продала приватному підприємцю ОСОБА_2 земельну ділянку по вул. Лесі Українки, 21 у с. Угринів, Тисменицького району Івано-Франківської області, площею 0,0847 га, кадастровий номер :02:010:0063. Земельна ділянка надана для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів (а.с.154-155, том 1).

Із довідки відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області Головного управління Держгеокадастру Івано-Франківської області від 21.03.2017 року за № 97-28-99.8-1053/2-17 встановлено, що в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі, за ОСОБА_2 на території Тисменицького району станом на 01.01.2013 року зареєстровано: договір оренди землі на земельну ділянку площею 0,0847 га для влаштування пункту обслуговування автомобілів в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області терміном на 15 років, зареєстрований за № 27 від 05.07.2005 року; державний акт на право власності на земельну ділянку для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів площею 0,0847 га в с. Угринів по вул. Л.Українки, 21, серії ЯИ № 898618, зареєстрованого за № 09 від 19.01.2010р., на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення ВМВ № 792551, № 792552 від 26.01.2009 року, реєстр. №187 (а.с.235, том 1).

З наведеного встановлено, що ОСОБА_2 під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0847 га для влаштування пункту обслуговування автомобілів в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, погоджено межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами та власниками суміжних земельних ділянок, у тому числі і з померлою ОСОБА_5, змін з часу відведення земельної ділянки до оформлення на неї права власності не відбулось. Крім того, ОСОБА_5 з часу відведення відповідачу ОСОБА_2 суміжної земельної ділянки і до своєї смерті (08.04.2014 року) не оспорювала право ОСОБА_2 на земельну ділянку і межі земельної ділянки.

Згідно наданої архівним відділом Тисменицької РДА інформації від 27.02.2017 року за №30/01-11 встановлено, що протокол сесії Угринівської сільської ради від 10.12.1993 року відсутній, а в рішеннях прізвище ОСОБА_5 не виявлено.(а.с.78, 83, том 1).

Із наданої копії протоколу Угринівської сільської ради першої сесії І скликання від 12.07.1994 року встановлено, що головою сільської ради обраний ОСОБА_12, який приступив до виконання обовязків з 12.07.1994 року (а.с. 79-82, том 1).

Із наданих архівним відділом Тисменицької РДА 17.03.2017 року копій рішень сільської ради встановлено, що у рішеннях 16 сесії 21 скликання Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 10.12.1993 року «Про розгляд заяв громадян про приватизацію земельних ділянок в садівничому товаристві «Чорнобіль» та «Про розгляд заяв громадян», які підписані головою сільської ради ОСОБА_13,прізвище ОСОБА_5 у списку громадян, яким вирішено передати безоплатно у приватну власність земельні ділянки, відсутнє (а.с.83, 84-86, 87-88, том 1).

Архівним відділом 09.06.2017 року надано ксерокопію протоколу №3 загальних зборів колгоспу «Україна» від 20.04.1990 року, з якого встановлено, що доручено голові комісії при наявності незасіяної землі виділити землю під город ОСОБА_5, яка просила виділити земельну ділянку в урочищі «Біля Берестки» (а.с.188-195, том 1).

Із наданої 17.04.2018 року державним підприємством «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» копії рішення 16 сесії 21 скликання Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 10 грудня 1993 року встановлено, що ОСОБА_5 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на масиві по вул. Вишнева, 7 та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства (площу та місце не зазначено). Рішення підписано сільським головою ОСОБА_12 При тому не мітиться інформації про те, що це копія рішення і на підставі якого оригіналу вона видана (а.с. 47, 48, том 2).

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.116, 125, 126, 152, 153 ЗК України, ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановивши, що відповідач був належним користувачем, а в подальшому власником земельної ділянки для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів. Сторона позивача за первісним позовом не надала суду належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження обставин щодо наявності підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним як такого, що вчинений під впливом помилки щодо предмету договору, та дійшов висновку, що вказаним правочином та виданням на його підставі державного акту не порушені права позивача на отримання у спадщину земельної ділянки.

Задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з положень статті 22 ЗК УРСР 1970 року, частини 1 статті 17 та статті 22 ЗК України 1990 року, статті 152 ЗК України, встановивши відсутність правової підстави для набуття матірю позивача за первісним позовом ОСОБА_5 права власності на суміжну земельну ділянку площею 0, 1686 га для ведення особистого селянського господарства і отримання нею оспорюваного за зустрічним позовом державного акту від 29.07.2003 року, наявність факту накладення в частині земельних ділянок, визначених правовстановлюючими документами, виданими обом сторонам, дійшов висновку про необхідність визнання недійсним державного актаКлюс С.М.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.22 Земельного кодексу УРСР ( в редакції від 08.07.1970 року, який був чинний до 18.12.1990 року і врегульовував земельні правовідносини станом на 20.04.1990 року, тобто на час розгляду заяви ОСОБА_5 загальними зборами колгоспу «Україна» про виділення землі під город в урочищі «Біля Берестки»), приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗК України 1991 року (чинного на час постановлення оспорюваного рішення Угринівською сільською радою), громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства. Передача земельних ділянок у власність громадян здійснюється місцевими радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно.

За змістом ст. 17 ЗК України 1991 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяви про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Згідно ст.22Земельного кодексу України ( в редакції від 18.12.1990р.), право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання наданої земельної ділянки (в тому числі і на умовах оренди) до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право володіння або право користування землею, забороняється.

Отже, на час винесення Угринівською сільською радою у 1993 році оскаржуваного рішення порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки визначався ЗК України 1990 року, згідно з яким рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність громадян було необхідною передумовою виникнення такого права, після чого орган місцевого самоврядування на підставі вказаного рішення видавав громадянам державні акти на право власності на земельні ділянки, які є документами, що посвідчують це право.

Земельний кодекс України від 18 грудня 1990 року втратив чинність з 01.01.2002 року та набрав чинності Земельний Кодекс України від25 жовтня 2001 року № 2768-III.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції статті, чинній на 29 липня 2003 року, тобто на час видачі ОСОБА_5 державного акта на право приватної власності на землю) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Таким чином, оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний звязок між виникненням права власності на земельну ділянку та прийняттям органом місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки рішення про передачу такої земельної ділянки у власність, а позивачем за первісним позовом не представлено суду доказів про прийняття такого рішення про надання ОСОБА_5 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею не менше 0,1686 га, тому висновок суду першої інстанції про безпідставність набуття земельної ділянки ОСОБА_5 у власність є правильним.

Крім того, кадастровий номер земельній ділянці, зазначений у оспорюваному державному акті, виданому на імя ОСОБА_5, за її життя не був присвоєний, межі земельної ділянки, на яку відповідач за первісним позовом набув права власності, нею не оспорювалися.

В силу статті 41 Конституції України, ст. 90 ЗК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власники земельних ділянок мають право продавати, іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, самостійно господарювати на своїй землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Згідно зі ст.ст. 152,153,155 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими Законами України. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосуванням інших, передбачених Законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу частин першої та другої статті 78, частини першої статті 79 чинного Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом частини 1 статті 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з пунктами а-г статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, а також викуп земельних ділянок для суспільних потреб.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Підстави виникнення права на земельну ділянку та порядок оформлення речових прав на земельну ділянку передбачені ст.ст. 125 і 126 Земельного кодексу України.

У відповідності з вимогами ч. 2, 3 ст.125 ЗК України від 25.10.2001 року право на оренду земельної ділянки виникало після укладення договору оренди і його державної реєстрації; приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації заборонялось.

Суд дійшов правильного висновку, що звертаючись до суду з позовом щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач ОСОБА_4 не довів належними і допустимими доказами порушення його прав, свобод та інтересів як землекористувача.

Доводи апелянта про те, що станом на 2003 рік строк належного і добросовісного користування ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 0,1686 га в урочищі «Біля Берестки» становив 32 роки не з0аслуговують на увагу, оскільки позивачем не представлено доказів про виділення сільською радою спадкодавцю ОСОБА_5 земельної ділянки для особистого селянського господарства, зокрема і площею, не меншою, ніж зазначено в державному акті.

Безсумнівно, ОСОБА_5 користувалася суміжною із земельною ділянкою, переданою відповідачу у власність, оскільки у виготовленій останнім технічній документації на землю вона зазначена суміжним землекористувачем і з нею узгоджувались межі земельної ділянки.

Проте, враховуючи відсутність правової підстави на земельну ділянку площею 0, 1686 га, не можна вважати, що ОСОБА_5 набула права раніше, ніж відповідач, саме на частину земельної ділянки, яка у наступному була передана ОСОБА_2

Апелянтом не представлено доказів на підтвердження своїх контраргументів, які б свідчили про передання ОСОБА_5 оспорюваної земельної ділянки у встановленому законом порядку (належним чином засвідчених архівних копій рішення сільської ради і протоколу сесії).

Також не заслуговують на увагу і посилання апелянта на те, що під час передачі земельної ділянки у власність не виготовлялась ситуаційна схема і не погоджувались межі земельної ділянки, а були повторно використані документи, виготовлені для передачі земельної ділянки в оренду.Слід зазначити, щопогодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процедурі передання у власність земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Таким чином, саме по собі непогодження із суміжним землекористувачем меж земельної ділянки без надання належних та допустимих доказів порушення прав суміжного землекористувача значення для вирішення питання про недійсність правовстановлюючого документа на землю не має та не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі передання її у власність. Тим більше, що ОСОБА_5 за життя не оспрювала право відповідача на користування земельною длянкою з моменту набуття ним її в оренду, погодила межі земельної ділянки і доказі про те, що вони на час укладення договору купівлі-продажу змінилися апелянтом не представлено.

ОСОБА_2 набув права власності на земельну ділянку у порядку та у межах норм, визначених положеннями ст.ст. 118 та 123 ЗК України та отримавдокумент, що посвідчує право на земельну ділянку, передбачений ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу України, тому на нього поширюються гарантії права власності на земельну ділянку, встановлені ст. 153 ЗК України, а позивач за первісним позовом не довів своє право на частину цієї земельної ділянки.

При тому жодного значення не має дата реєстрації договору оренди, який припинив свою чинність, оскільки відповідач набув права власності на земельну ділянку на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції у відповідності до ст. 89 ЦПК України належно оцінив допустимість, достовірність представлених доказів, а також їх достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 березня 2019 року.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_14

ОСОБА_15