Справа № 183/3941/18
№ 2/183/635/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу м. Дніпро Міністерства оборони України, треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

03 липня 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять з урахуванням уточненої позовної заяви, визнати протиправним та скасувати рішення № 4036 від 31.10.2018 року про відмову в передачі у приватну власність займаної квартири, визнати за ними право на приватизацію квартири, зобовязати КЕВ м. Дніпро, як орган приватизації, вжити усіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується позивачами на умовах найму за адресою: АДРЕСА_1, згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передач квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що ОСОБА_4 проходив військову службу та був забезпечений житловим приміщенням-квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до якої він та члени його сімї вселилися, на підставі ордеру № 357 від 14 жовтня 1991 року. В подальшому особистий рахунок на квартиру був переоформлений на онучку ОСОБА_1 В зазначеній квартирі постійно проживає та зареєстрована дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2, що підтверджується відповідною довідкою.

З метою реалізації приватизаційних прав, ОСОБА_1 в травні 2018 року звернулася до відповідача з заявою щодо приватизації вищезазначеної квартири, однак рішенням № 2244 від 22 червня 2018 року їй було відмовлено у приватизації житлового фонду. Рішення мотивоване тим, КЕВ м. Дніпро МОУ не є субєктом владних повноважень відносно питання даного житлового фонду, та прийняття рішення з даного питання не відноситься до їх компетенції, оскільки наказом Міністра оборони України № 268 від 19.05.2016 року визнано таким, що втратив чинність наказ Міністра оборони України №1 від 03.01.1993 року. Обовязки, які були покладені на квартирно-експлуатаційні відділи, здійснювати приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, анульовано. Житловий фонд селищ міського типу Черкаське та Гвардійське, у відповідності до Закону України «Про правовий режим майна у ЗСУ» не перебуває на балансі КЕВ м. Дніпро МОУ, розпорядником даного майна є Міністерство оборони України.

У звязку зі зміною законодавства, а саме виданням Наказу по Міністерству оборону України № 380 від 31 липня 2018 року «Про затвердження інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщеннями», на ОСОБА_3 відділ м. Дніпро не покладений обовязок, як на орган приватизації. Позивачем було потворно подано заяву щодо приватизації вищезазначеної квартири, однак рішенням № 4036 від 31 жовтня 2018 року їй було відмовлено у приватизації житлового фонду. Рішення мотивовано тим, що згідно листа заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 14492/С від 19 серпня 2013 року, військове містечко № 4 (смт. Гвардійське) та військове містечко № 3 (смт. Черкаське) включено до числа закритих і які не підлягають приватизації.

Зазначені дії та рішення відповідача позивачі вважають неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», тому звернулися до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 06 липня 2018 року відкрите провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Справа знаходилась в провадженні судді Майної Г.Є.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 23 листопада 2018 року справа передана судді Сорокі О.В..

В судове засідання позивачі не з`явилися, кожен окремо, звернулися до суду заявою про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, одночасно представником позивача ОСОБА_5 подано відповідь на відзив (а.с.57-58).

Представник відповідача ОСОБА_3 відділу міста Дніпра в підготовчому судовому засіданні надав суду відзив на позов, у якому зазначив, що КЕВ м. Дніпра в задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що КЕВ м. Дніпра не є органом приватизації, оскільки відповідно до Наказу Міністра оборони України № 268 від 19.05.2016 року - Наказ Міністра оборони України №1 від 03.01.1993 року, що надавав повноваження КЕВ м. Дніпро створити орган приватизації, - скасовано. З метою розяснення ситуації, яка склалася з проведення заходів приватизації квартир, які є майном МОУ, КЕВ м. Дніпро звернулися з відповідним листом до начальника Східного територіального квартирного експлуатаційного управління, яке в свою чергу звернулося до Головного КЕУ ЗСУ з проханням розяснити чи мають право квартирно-експлуатаційні відділи створювати органи приватизації та проводити приватизацію квартир Міністерства оборони України, однак відповіді з розясненнями наразі не отримано. А тому, на теперішній час не існує керівного документу, який би надавав право відповідачу створювати орган приватизації та проводити заходи щодо оформлення приватизації житлового фонду Міністерства оборони України, а прийняте відповідачем рішення про відмову позивачу у приватизації квартири були лише ним оформлено, відповідно до делегованих йому повноважень Наказом Міністра оборони України №1 від 03.01.1993 року. (а.с.81-86).

Представник Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно зазначив, що у відповідності до рішень сесії Черкаської селищної ради до комунальної власності територіальної громади смт. Черкаське прийнято військове містечко згідно переліку №2 до наказу Міністерства оборони України № 569 від 15.09.2011 року. На виконання розпорядження Премєр-міністра України від 31.10.2013 року, яким затверджено процедуру безоплатної передачі державного майна, селищною радою проведено ряд робіт та вжито всіх необхідних заходів, визначених процедурою безоплатної передачі обєктів нерухомості державного майна у комунальну власність, разом з земельними ділянками, на яких вони розташовані. Однак, на даний час передача військового майна в комунальну власність територіальної громади смт. Черкаське, на виконання зазначеного наказу, в тому числі і передача житлового фонду, фактично призупинена КЕВ м. Дніпропетровська. А тому вважають, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню (а.с. 53-54).

Представник третьої особи Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, кожен окремо, в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомили, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію ордеру № 357 від 14 жовтня 1991 року, виданого начальником КЕЧ району, у відповідності до якого ОСОБА_4 на сімю, у складі: дружини ОСОБА_2, доньок ОСОБА_6, ОСОБА_7, надано право на зайняття трьохкімнатної квартири № 58, розташованої в будинку № 12 по вул. Лісна в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.11).

Згідно листа №3651 від 03 грудня 2014 року начальника житлової групи КЕВ м. Дніпропетровська було дозволено зареєструвати в квартирі АДРЕСА_2 онучку основного квартиронаймача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13)

У відповідності до листа 1812 від 17 травня 2016 року начальника КЕВ м. Дніпропетровська було дозволено переоформити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 замість ОСОБА_4 на склад сімї бабусю ОСОБА_2 та бабусю ОСОБА_8 (а.с. 12)

Згідно листа Будинкоуправління №2 Гвардійської КЕЧ району житловий фонд в смт. Черкаське належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕВ району в консолідованому балансі КЕВ м. Дніпро (а.с. 17).

У відповідності до ст. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Судом встановлено, що 08 червня 2018 року ОСОБА_9 подано заяву на імя начальника КЕВ м. Дніпра про оформлення передачі в приватну власність квартири, яку займає позивач та члени його сімї на підставі ордеру.

Рішенням відповідача від 31 жовтня 2018 року № 4036 позивачеві відмовлено у задоволенні заяви (а.с.130), мотивоване тим, що згідно листа заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 14492/С від 19 серпня 2013 року, військове містечко № 4 (смт. Гвардійське) та військове містечко № 3 (смт. Черкаське) включено до числа закритих і які не підлягають приватизації.

Між тим, статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в звязку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства, а рішення ОСОБА_3 відділу м. Дніпра підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року за № 2482-Х11, цим же Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2 ст.2 цього Закону.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків, памяток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з положенням, затвердженим Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року поняття «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22 лютого 1977 року) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт. Черкаське Новомосковського району не має статусу закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

Згідно з цим же наказом Міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області безоплатно передано певний перелік майна, зазначений Наказ є обовязковим для виконання КЕВ міста Дніпра та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

Таким чином, діючим законодавством України не врегульоване та не визначене юридичне поняття «закрите військове містечко», в звязку з чим, суд приходить до висновку, що смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка, як на тому наполягає відповідач у своїх запереченнях на позов.

Стаття 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року передбачає, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно з п.5 ст.5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Матеріали справи підтверджують, що позивачі зареєстровані у спірному жилому приміщенні (а.с.15), участі у приватизації державного житлового фонду не приймали, житло знаходиться на консолідованому балансі відповідача.

Згідно з п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 2009 року затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

Аналіз наведених вище норм діючого законодавства визначає право позивача на одержання спірної квартири у приватну власність, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання незаконним рішення ОСОБА_3 відділу м. Дніпро № 4036 від 31.10.2018 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у передачі у приватну власність квартири, підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне визнати рішення щодо відмови у передачі в приватну власність позивачу квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_3, протиправним.

Приходячи до висновку про необхідність визнання рішення протиправним, суд виходить із змісту положень ст. 16 ЦК України, заявлених позовних вимог та того, що належним способом захисту порушеного права буде саме визнання рішення протиправним, що не суперечить вимогам п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, оскільки зазначене рішення прийняте, в порушення наведених вище нормам законодавства України, та порушує право позивачів на отримання житла у власність.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач повинен звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_3 відділу міста Дніпра, як органу приватизації вжити всіх належних та достатніх заходів щодо приватизації зазначеної квартири підлягають задоволенню, оскільки, зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобовязати вчинити певні дії.

Суд дійшов до висновку про скасування оспорюваного рішення ОСОБА_3 відділу міста Дніпра №4036 від 31.10.2018 року, в звязку з чим орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву ОСОБА_1

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що КЕВ м. Дніпро не є органом приватизації та не наділена відповідними повноваженнями суперечить дослідженим в судовому засіданні доказами, такими повноваженнями відповідний орган приватизації наділений спеціальним законом, а тому прийнятий Міністром оборони України наказ про втрату чинності наказу № 1 від 03.01.1993 року не підміняє Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивачів ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2114,40 грн. (а.с. 1) та на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2114,40 грн. (а.с. 2) .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12,76,81,89,141,263,265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу м. Дніпро Міністерства оборони України, треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_3 відділу міста Дніпра №4036 від 31 жовтня 2018 року щодо відмови ОСОБА_1 у передачі в приватну власність квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Зобовязати ОСОБА_3 відділ міста Дніпра, як орган приватизації, вжити заходів щодо приватизації ОСОБА_1, ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_4, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року.

Стягнути з ОСОБА_3 відділу міста Дніпра () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2114,40 грн. (дві тисячі сто чотирнадцять грн., 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 відділу міста Дніпра () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2114,40 грн. (дві тисячі сто чотирнадцять грн., 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.