Справа №333/6674/18
Провадження №2/333/595/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Некрашевич Є.В.,

представника позивача за довіреністю ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2018 року до суду звернувся із позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору №94 від 30.12.2014 р. «Відступлення та переводу боргу за договором №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. купівлі-продажу майнових прав на квартиру» та додаткову угоду до нього від 31.12.2014 р. Посилається на таке. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. У відповідності із умовами вищевказаного договору ОСОБА_3 сплатив 324000 грн., Товариство зобовязалось передати ОСОБА_3, майнові права на квартиру у житловому будинку в житловому комплексі в мікрорайоні №1 житлового масиву «Південний» по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжя після завершення будівельних робіт. 30.12.2014 р. між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір №94 «Відступлення та переводу боргу за договором №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. купівлі-продажу майнових прав на квартиру та додаткову угоду від 31.12.2014 р. до зазначеного договору». Згідно умов договору:.

- п.1.1 Сторона 1 уступає, а Сторона 2 приймає у повному обсязі права (вимоги), належні Стороні 1, як покупцеві за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №17/5-3/13 від 27.12.2013 р.;

- п. 1.2 вказаний в п. 1.1. дійсного договору, Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, укладений між Стороною 1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДСК» на продаж майнових прав на двокімнатну квартиру №94 загальною площею 61,0 кв.м, розташований на пятому поверсі будинку 3-ї черги будівництва житлового комплексу в мікрорайоні №1 житлового масиву «Южний» по вул.. Новокузнецькій в м. Запоріжжя;

- п.1.5 Згідно договору купівлі-продажу майнових прав Сторона-1 зобовязана сплатити Продавцю суму вартості майнових прав на квартиру в розмірі 324000 грн. На момент укладання дійсного договору обовязки зі сплати вказаної суми виконані стороною-1 в повному обсязі;

- п. 1.6 за уступку права вимоги Сторона-2 в строк до 01.07.2018 року зобовязана виплатити стороні-1 грошові кошти в розмірі 324000 грн.

- п. 1.7 в разі несплати стороною -2 грошових коштів, згідно п. 1.6 договору сторона-1 має право порушити питання про стягнення коштів чи розірвання договору.

Станом на 04.10.2018 р. з дня виникнення обовязків відповідачем по здійсненню оплати позивачу грошових коштів минув тривалий час, а оплата не проведена. Тому позивач вважає, що відповідач в односторонньому порядку відмовляється від виконання зобовязань за умовами укладеного договору та на підставі ст..ст. 651 ЦК України просить розірвати вказаний договір.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, його інтереси представляв за довіреністю ОСОБА_1, який позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, пояснив, що у звязку зі скрутним матеріальним становищем заплатити позивачу обговорену суму не має можливості.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» в судове засідання не направив свого представника, надіслав пояснення, відповідно до яких між Товариством та позивачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. Позивач сплатив за умовами договору 324000 грн., а Товариство зобовязалось передати ОСОБА_3 майнові права на квартиру у житловому будинку в житловому комплексі в мікрорайоні №1 житлового масиву «Південний» по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжі, після завершення будівельних робіт. 30.12.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №94 «Відступлення та переводу боргу за договором №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. купівлі-продажу майнових прав на квартиру» та додаткову угоду від 31.12.2014 р. до зазначеного договору, про що товариство було повідомлено у відповідності до норм чинного законодавства. На виконання зазначених правочинів Товариством було виконано зобовязання за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. і передано майнові права на квартиру у житловому будинку в житловому комплексі в мікрорайоні №1 житлового масиву «Південний» по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжя.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що 27.12.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. У відповідності із умовами вищевказаного договору ОСОБА_3 сплатив 324000 грн., Товариство зобовязалось передати ОСОБА_3, майнові права на квартиру у житловому будинку в житловому комплексі в мікрорайоні №1 житлового масиву «Південний» по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжя після завершення будівельних робіт.

25.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. відповідно до якої сторони домовились:

1.1. п. 2.1 Договору купівлі-продажу викласти в наступній редакції:

П.2.1 Згідно цього договору продавець продає, а покупець купує майнові права на двокімнатну квартиру №94 загальною площею 61,0 кв.м, розташовану на пятому поверсі в житловому будинку по вул. Новокузнецькій, «В» м. Запоріжжя.

1.2 п.п. 2.2 договору купівлі-продажу виключити.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 157415514) вбачається, що 23.01.2015 р. зареєстровано право власності на квартиру 94 в б. 5в по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжя за ОСОБА_2.

30.12.2014 р. між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір №94 «Відступлення та переводу боргу за договором №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. купівлі-продажу майнових прав на квартиру та додаткову угоду від 31.12.2014 р. до зазначеного договору». Згідно умов договору:.

- п.1.1 Сторона 1 уступає, а Сторона 2 приймає у повному обсязі права (вимоги), належні Стороні 1, як покупцеві за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №17/5-3/13 від 27.12.2013 р.;

- п. 1.2 вказаний в п. 1.1. дійсного договору, Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, укладений між Стороною 1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДСК» на продаж майнових прав на двокімнатну квартиру №94 загальною площею 61,0 кв.м, розташований на пятому поверсі будинку 3-ї черги будівництва житлового комплексу в мікрорайоні №1 житлового масиву «Южний» по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжя;

- п.1.5 Згідно договору купівлі-продажу майнових прав Сторона-1 зобовязана сплатити Продавцю суму вартості майнових прав на квартиру в розмірі 324000 грн. На момент укладання дійсного договору обовязки зі сплати вказаної суми виконані стороною-1 в повному обсязі;

- п. 1.6 за уступку права вимоги Сторона-2 в строк до 01.07.2018 року зобовязана виплатити стороні-1 грошові кошти в розмірі 324000 грн.

- п. 1.7 в разі несплати стороною -2 грошових коштів, згідно п. 1.6 договору сторона-1 має право порушити питання про стягнення коштів чи розірвання договору.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частина перша та друга статті 652 ЦК України).

Згідно частин другої, третьої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладання та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору.

Аналізуючи фактичні обставини справи, які існують на теперішній час, суд приходить до висновку, що після укладання 25.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» та ОСОБА_3 додаткової угоди до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. відповідно до якої сторони домовились: п. 2.1 Договору купівлі-продажу викласти в наступній редакції: Згідно цього договору продавець продає, а покупець купує майнові права на двокімнатну квартиру №94 загальною площею 61,0 кв.м, розташовану на пятому поверсі в житловому будинку по вул. Новокузнецькій, «В» м. Запоріжжя та в момент реєстрації 23.01.2015 р. права власності на квартиру 94 в б. 5в по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжя за ОСОБА_2 відбулось виконання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. та відповідач ОСОБА_2 набув права власності на цю квартиру.

Розірвання договору №94 «Відступлення та переводу боргу за договором №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. купівлі-продажу майнових прав на квартиру та додаткову угоду від 31.12.2014 р. до зазначеного договору» відповідно до ст. 653 ЦК України призведе до зміни або припинення зобовязань по договору №17/5-3/13 від 27.12.2013 р., який фактично виконаний. Тобто, розірвання цього договору призведе до втрати права власності на квартиру у відповідача.

У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих звязків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

Суду не надано доказів того, що розірванням договору №94 «Відступлення та переводу боргу за договором №17/5-3/13 від 27.12.2013 р. купівлі-продажу майнових прав на квартиру та додаткову угоду від 31.12.2014 р. до зазначеного договору» не будуть порушені права інших осіб. Як вбачається з паспорту відповідача, наданого суду в судовому засіданні для огляду, він з 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. Тобто, є підстави вважати, що набуттям права власності 23.01.2015 р. на квартиру 94 в б. 5В по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжя могло виникнути право спільної сумісної власності подружжя на це майно. Крім того, суду не надані відомості про зареєстрованих осіб, що унеможливлює встановлення кола осіб, які мають права користування житлом. А відтак відсутні підстави для розірвання договору

Керуючись ст.41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» про розірвання договору залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний зміст рішення складений 06.03.2019 року

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська