Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 759/7350/14-ц

провадження № 61-11901св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Харківський національний університет внутрішніх справ,

представники позивача:Греценко Наталія Олександрівна, Замислова Ірина Вікторівна, Швидка КатеринаОлегівна, Фесик Антон Володимирович,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача- ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року в складі колегії суддів: Кочетова Л. Г., Товянської О. В., Микитюк О. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2013 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - ХНУВС) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення витрат, пов'язаних з навчанням.

Позовна заява мотивована тим, що наказом від 26 липня 2005 року № 241 о/с ОСОБА_6 зараховано до складу курсантів ХНУВС. 22 травня 2009 року між сторонами укладено договір про підготовку фахівців за державним замовленням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Наказом

від 27 червня 2009 року №252 о/с відповідача відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до подальшого проходження служби до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - ГУ МВС України в

м. Києві). Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 11 березня 2011 року

№ 131 ОСОБА_6 було звільнено за власним бажанням. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача фактичні витрати, пов'язані з його навчанням у розмірі 25 124,70 грн.

Справа переглядалась судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня

2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ХНУВС фактичні витрати, пов'язані з його навчанням, а саме, грошові кошти у розмірі 25 124,70 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2014 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2013 року скасовано.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 червня 2014 року цивільну справу передано на розгляд до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з підстав встановлених статтею 109 ЦПК України

2004 року.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

від 04 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року касаційну скаргу ХНУВС задоволено частково. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції (новий розгляд)

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

від 07 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ХНУВС фактичні витрати, пов'язані з навчанням, а саме грошові кошти у розмірі 25 124,70 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що

ОСОБА_6 порушено умови договору від 22 травня 2009 року у зв'язку із чим з нього підлягають стягненню на користь позивача витрати понесені останнім за період навчання.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції (новий розгляд)

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

від 07 квітня 2016 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем у відповідності до вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року не доведено розмір понесених витрат, пов'язаних із утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2016 року ХНУВС подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2016 року відкрито провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення судом спору та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2016 року ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що наказом ХНУВС від 26 липня 2005 року № 241 о/с ОСОБА_6 було зараховано до складу курсантів.

22 травня 2009 року між ХНУВС, Головним управлінням МВС України в м. Київ та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з наказом Університету від 27 червня 2009 року № 252 о/с, відповідача з

27 червня 2009 року було відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в

м. Київ.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 11 березня 2011 № 131о/с ОСОБА_6 звільнено з органів внутрішніх справ України за підпунктом «ж» пункту 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Частиною другої статті 52 Закону України «Про освіту», в редакції чинній на час виникнення оскаржуваних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням» установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Порядок працевлаштування випускників, які закінчили вищі навчальні заклади за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб, визначається угодами між ними.

Згідно із пунктом 2.3.5 укладеного між сторонами договору після закінчення навчання особа зобов'язується прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначено замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

Пунктами 2.3.6, 3.1, 3.2 договору передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органу внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 указаного договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 6 статті 18 Закону України «Про міліцію»(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих начальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313, визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах у разі, зокрема, звільнення осіб навчальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Відповідно до пункту 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов'язаних із: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг.

Згідно з пунктом 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України та Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, встановивши, що позивач за рахунок коштів державного бюджету навчався у вищому закладі Міністерства внутрішніх справ України та після його закінчення був направлений для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ для відпрацювання там не менше трьох років та з урахування того, що відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за власним бажанням, дійшов правильного висновку про те, що відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Апеляційний суд висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі відповідача, вважав правильним.

Разом з тим, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав того, що розрахунок фактичних витрат, пов'язаний з навчанням відповідача має здійснюватися не за весь період навчання. Такий висновок суперечить умовам укладеного між сторонами договору.

Суд першої інстанції, враховуючи те, що розмір заборгованості за договором відповідачем не спростовано, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ, скасовано ухвалене в справі рішення апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, то відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 31 травня 2016 рокускасувати та рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ 301,50 грн судового збору, сплаченого у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат