У Х В А Л А

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 211/1656/18

провадження № 61-4210ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року на у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу ЗавалієвАртем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що 22 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. вчинено виконавчий напис за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 270 762,29 грн заборгованості за кредитним договором від 06 лютого 2008 року № KRR0Gi, яка виникла у період з 06 лютого 2008 року по 06 вересня 2017 року.Посилаючись на те, що виконавчий напис не відповідає вимогам статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки його вчинено на підставі кредитного договору, який не є доказом безспірної заборгованості боржника перед банком та поза межами строків позовної давності.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 270 762,29 грн заборгованості за кредитним договором від 06 лютого 2008 року № KRR0Gi за період з 06 лютого 2008 року по 06 вересня 2017 року, а саме - 3 500 днів, таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 47 100,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2018 рокув частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача 47 100,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

23 січня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року, у якій просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню тастягнення 47 100,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Справа є незначної складності і ціна позову не перевищує п'ятсотрозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року на у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник