Справа № 523/3198/19
Провадження №2-з/523/10/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І. В.

при секретарі - Кругліков О. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

Встановив:

ОСОБА_1 до подання позовної заяви звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони Дмитрієвій Рінєті Григорівні та будь-яким іншим особам розпоряджатися, а саме продавати, дарити, здійснювати будь-які інші дії, які призведуть до зміни власника спірного житлового будинку, також вчиняти дії які ускладнюють доступ до спірного житлового будинку, шляхом зміни замків, встановлення огорож та подібних споруд, окрім того заборонити здійснення реєстрації місця проживання у житловому будинку №52/15, який розташований за адресою: м Одеса, вул. Отамана Чепіги.

Свою заяву обґрунтував тим, що ним буде поданий до суду позов про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок №52/15, який розташований за адресою: м Одеса, вул. Отамана Чепіги. Окрім того зазначив, що зазначена квартира була у користуванні його матері, ОСОБА_2, котра померла 16 квітня 2012 року, тому його заява повинна бути задоволена, оскільки спір стосується нерухомого майна.

Суд зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефектний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ст. 150 ЦПК України зазначені види забезпечення позову, у тому числі накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться в нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен предявити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання, тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, аналізуючи зазначені правові норми, та враховуючи, що заявником не надано жодних належних та допустимих доказів, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення суду, доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.259-260 ЦПК України, -

Ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя