КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Підпалий В.В.
Єдиний унікальний номер справи № 2/3000/12
Апеляційне провадження № 22- ц/824/2960/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві (в режимі відеоконференції) цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «КвіткаПолонини» про визнання незаконним та скасування рішення про надання гірничого відводу в межах земельної ділянки ,що належить ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду Київської області від 17 липня 2013 року частково задоволено позов ОСОБА_3 . Визнано частково недійсним Акт Державного комітету України з промислової безпеки ,охороні праці та гірничого нагляду від 04 лютого 2008 року № 1430 про надання гірничого відводу Дочірньому підприємству « Санаторій «Квітка Полонини» для розробки родовища мінеральних вод на земельній ділянці площею 11,7 га в частині земельної ділянки площею 0,3700 га у с. Солочин урочище «Біласовиця» Свалявського району Закарпатської області ,що належить ОСОБА_3.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09 квітня 2014 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року залишено без змін.

У травні 2016 року( 25 травня 2016 року за відбитком штемпелю на конверті) відповідач Дочірнє підприємство « Санаторій «КвіткаПолонини» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» звернувся в суд з заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року у зв»язку із нововиявленими обставинами.( т. 2 а.с. 89 -109) .

У заяві зазначав, що нововиявленою обставиною є рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2016 року у справі за позовом дочірнього підприємства « Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до ОСОБА_6 , ОСОБА_3, Солочинської сільської ради про визнання недійсним рішення, державних актів про право власності на земельну ділянку , договору купівлі-продажу земельної ділянки, яким визнано недійсним рішення Солочинської сільської ради від 25 липня 2006 року « Про затвердження проекту зміни цільового призначення земельної ділянки», яким затверджено проект зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_6 площею 0,37 га розташованої за адресою ; с. Солочин , урочище «Біласовиця» Свалявського району Закарпатської області.

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 03 серпня 2006 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,37 га виданий ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на землю № 049. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 03 серпня 2006 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Свалявського нотаріального округу ОСОБА_4 Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_2 від 08 вересня 2006 року на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,37 га , що виданий ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на землю № 059.

Заявник ТОВ « Санаторій «Квітка Полонини» зазначав , що визнані недійсними правовстановлюючі документи жодних правових наслідків не створюють ,і за таких обставин у ОСОБА_7 відсутні законні підстави для оскарження у судовому порядку Акту про надання гірничого відводу № 1430 від 04 лютого 2008 року в частині відповідної земельної ділянки , адже у позивача ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку відсутнє. Вказане безумовно свідчить ,що згоду ОСОБА_3 про надання ДП « Санаторій «Квітка Полонини» гірничого відводу отримувати не потрібно.

В подальшому , ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 липня 2017 року заочне рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2016 року скасовані , справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції .( т.2 а.с. 241) .

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року скасовано рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2015 року у справі за позовом прокурора Мукачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Держпраці у Закарпатській області та Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області до ОСОБА_6, ОСОБА_3, 3-і особи Солочинська сільська рада , ДП « Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку , визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки . Рішенням апеляційного суду Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 03 серпня 2006 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,37 га виданий ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на землю № 049. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 03 серпня 2006 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Свалявського нотаріального округу ОСОБА_4 Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_2 від 08 вересня 2006 року на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,37 га , що виданий ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на землю № 059.( т.3 а.с. 92-100) .

У поясненнях по справі від 14 червня 2018 року ( т.3 а.с. 90-91) , відповідач зазначав , що як на нововиявлену обставину ДП « Санаторій «Квітка Полонини» посилався на те , що правовстановлюючі документи на право приватної власності на земельну ділянку в судовому порядку визнані недійсними . Просив врахувати рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року , та з підстав викладених у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 25 травня 2016 року скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року , прийняти нове рішення , яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

Ухвалою Печерського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв»язку із нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач ТОВ « Санаторій « Квітка Полонини» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати , посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права,постановити нову ухвалу , якою заяву задовольнити . У скарзі посилалися на те ,що суд не з»ясував всі обставини справи , не взяв до уваги що правовстановлюючі документи на земельну ділянку визнані недійсними в судовому порядку , а відтак права ОСОБА_3 не є порушеними .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України ( в редакції на час подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ) підставами для перегляду рішення у зв"язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини , що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

В розумінні ст. 361 ЦПК України нововиявлені обставини - юридичні факти , які існували в момент розгляду цивільної справи і мали важливе значення для її вирішення , але не були і не могли бути відомими ні заявникові , ні суду .

Нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин за такими критеріями - часовий фактор - нововиявлені обставини на момент розгляду справи існували , а нові - ні. По зв'язку з предметом доказування - нововиявлені обставини повинні були до нього входити , нові обставини - ні , так як не існували і не могли бути прихованими для суду та учасників процесу до процесу тому, що не існували. Тобто , при перегляді судового рішення суд фактично здійснює правосуддя з тими же самими позовними вимогами . Поява нових обставин , навпаки , привносить новий предмет вимог , що тягне появу нового позову. За таких обставин, для захисту прав заінтересованих осіб можливе лише пред'явлення нового позову.

Відповідно до п.3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року» Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як видно із матеріалів справи , рішенням Печерського районного суду Київської області від 17 липня 2013 року частково задоволено позов ОСОБА_3 . Визнано частково недійсним Акт Державного комітету України з промислової безпеки ,охороні праці та гірничого нагляду від 04 лютого 2008 року № 1430 про надання гірничого відводу Дочірньому підприємству « Санаторій «Квітка Полонини» для розробки родовища мінеральних вод на земельній ділянці площею 11,7 га в частині земельної ділянки площею 0,3700 га у с. Солочин урочище «Біласовиця» Свалявського району Закарпатської області ,що належить ОСОБА_3.( т.1 а.с. 204)

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року залишено без змін. (т.2 а.с. 7-9)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09 квітня 2014 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року залишено без змін. ( т.2 а.с. 79-81).

У травні 2016 року (25 травня 2016 року за відбитком штемпелю на конверті) відповідач Дочірнє підприємство « Санаторій «КвіткаПолонини» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» звернувся в суд з заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року у зв'язку із нововиявленими обставинами.( т. 2 а.с. 89 -109) .

У заяві зазначав , що нововиявленою обставиною є рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2016 року у справі за позовом дочірнього підприємства « Санаторій «КвіткаПолонини» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , Солочинської сільської ради про визнання недійсним рішення , державних актів про право власності на земельну ділянку , договору купівлі-продажу земельної ділянки, яким визнані недійсними правовстановлюючи документи на земельну ділянку .( т.2 а.с. 95-97) .

В подальшому , ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 липня 2017 року заочне рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2016 року скасовані , справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції .( т.2 а.с. 241) . Як пояснив представник ТОВ « Санаторій «Квітка Полонини» на даний час рішення по справі не прийнято .

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року скасовано рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2015 року у справі за позовом прокурора Мукачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Держпраці у Закарпатській області та Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області до ОСОБА_6, ОСОБА_3, 3-і особи Солочинська сільська рада , ДП « Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку , визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки. Вказаною постановою скасовані правовстановлюючи документи на земельну ділянку належну ОСОБА_3, ОСОБА_6 Як видно із тексту рішення , вказана справа є відмінною від справи , за якою було прийнято рішення від 28 квітня 2016 року , на підставі якого заявник подав заяву про перегляд рішення за ново виявленими обставинами .

Відповідно до ч. 1 , п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

Відповідно до ч. п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано:

1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення;

Частина друга ст. 424 ЦПК України визначає, що з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили;

Частиною третьою ст. 424 ЦПК України визначено ,що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Суд при розгляді заяви виходив із того ,що заявник не зазначив істотні обставини, які є нововиявленими, існували на час розгляду справи , але не були відомі заявнику .

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

За змістом ст. 216 , ст.236 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи ,що правовстановлюючи документи на земельну ділянку, належну ОСОБА_3 були визнані недійсними судовим рішенням від 28 квітня 2016 року на час подання заяви ТОВ « Санаторій «Квітка Полонини» , і заявник про це зазначав , то саме з цього часу ця обставина є нововиявленою . Разом з тим , під час розгляду заяви , рішення , яким були визнані недійсними правовстановлюючи документи було скасовано 12 липня 2017 року, і направлено на новий судовий розгляд , і нове рішення на даний час не прийнято , а відтак обставини на які посилався заявник перестали існувати.

Посилання заявника на постанову апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року, яким скасовано рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2015 року у справі за позовом прокурора Мукачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Держпраці у Закарпатській області та Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області до ОСОБА_6, ОСОБА_3, 3-і особи Солочинська сільська рада , ДП «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку , визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки і визнано недійсними правовстановлюючи документи на земельну ділянку , належну ОСОБА_3, ОСОБА_6, як на нововиявлену обставину, не може бути взято судом до уваги з таких підстав.

Визнані недійсними правочини є недійсними з моменту їх вчинення , а відтак на момент прийняття Печерським районним судом м. Києва 17 липня 2013 року рішення , правовстановлюючи документи на які посилався суд в своєму рішення були недійсними, і ця обставина не була і не могла бути відома суду та іншим учасникам справи .

Разом з тим , враховуючи ,що дана обставина стала нововиявленою 10 травня 2018 року , і відповідно до ст. 362 ЦПК України ( в редакції, чинній на момент подачі заяви 25 травня 2016 року ) , ст. 424 ЦПК України ( в редакції чинній з 15 грудня 2017 року ), заявник пропустив строки подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами , оскільки рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року набрало законної сили 04 грудня 2013 року , а відтак останнім днем подачі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є 03 грудня 2016 року , і відповідно до вимог закону ці строки не можуть бути поновлені Посилання апелянта на ту обставину , що суд не взяв до уваги пояснення заявника від 14 червня 2018 року (а.с.90), і не врахував наявність нововиявлених обставин( недійсні правочини ) , є безпідставними, оскільки як зазначено вище , ця нововиявлена обставина стала відома 10 травня 2018 року у зв»язку із прийняттям рішення по іншій справі, і після подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами 25 травня 2016 року .

Перевіряючи законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без задоволення .

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення .

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « Санаторій «Квітка Полонини» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Товариства з обмеженою відповідальністю « Санаторій «Квітка Полонини» про визнання незаконним та скасування рішення про надання гірничого відводу в межах земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 залишити без задоволення .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає .

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 07 березня 2019 року.

Головуючий

Судді