Дата документу 04.03.2019 Справа № 315/905/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №315/905/18 Головуючий у 1 інстанції: Ярош С.О.
Провадження № 22-ц/807/956/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Бєлки В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 05.06.2016 року о 15:41 диспетчеру Гуляйпільського РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшло повідомлення від мешканців вул. Великої в м. Гуляйполе про відсутність напруги від КТП-69, куди була направлена оперативна бригада працівників Гуляйпільського РЕМ, які під час огляду виявили на перехресті вулиць Миру та Великої пошкодження А-образної опори.

Пошкодженням опори лінії електропередач Гуляйпільському РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» завдані матеріальні збитки у розмірі 17642,71 грн.

06.06.2016 року Гуляйпільський РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернувся до Гуляйпільського ВП ГУ НП України у Запорізькій області з заявою №61-02/40 про встановлення особи, винної у пошкодженні, в ході перевірки встановлено, що 05.06.2016 року о 15 годині 20 хвилин в м. Гуляйполе Запорізької області водій автомобіля «ГАЗ 31029», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 перед зміною напрямку руху не впорався з керуванням, з`їхав на праве узбіччя проїзної частини та скоїв наїзд на електроопору, складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.ст. 122, 124 КУпАП.

На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в рахунок відшкодування майнової шкоди 17642,71 грн. та 1762 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в рахунок відшкодування майнової шкоди 17642,71 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 1762 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність його вини у заподіянні шкоди, недопустимість висновку про результати розгляду заяви ПАТ «Запоріжжяобленерго» як доказу, незалучення експерта для визначення збитків, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилалось на доведеність позовних вимог.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 січня 2019 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 лютого 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача у спричиненні збитків позивачу.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

За приписами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу вимог ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.06.2016 року о 15 годині 20 хвилин в м. Гуляйполе Запорізької області водій автомобіля ГАЗ 31029, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 перед зміною напрямку руху не впорався з керуванням, з`їхав на праве узбіччя проїзної частини та скоїв наїзд на перешкоду (електроопору), чим порушив п.10.1 та п.2.10 а) Правил дорожнього руху України зі змінами та доповненнями.

Вартість робіт по відновлюванню електроопори №1 на ПЛ-0,4 кВ від КТП-69 в м. Гуляйполе склала 17642,71 грн., що підтверджується розрахунком для визначення вартості збитку та кошторисом виконаних робіт від 06.2016 року (а.с6-8).

Вина ОСОБА_3 у скоєнні даної ДТП підтверджується постановою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року, згідно з якою встановлено, що в діях ОСОБА_3 міститься склад адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, яка в силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов'язковою (а.с.30).

Доказів скасування вказаної постанови ОСОБА_3 не надано.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до п. 1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частина 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст.1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що, своєю чергою, тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника.

За приписами ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є транспортні засоби. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами, у зв'язку з чим є підстави для задоволення позову.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на не вирішення питання про передачу йому пошкодженого майна після відшкодування збитків не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

ОСОБА_3 не звертався до суду першої інстанції із заявою про передачу йому майна після відшкодування збитків, клопотання про призначення експертизи не заявляв.

Зазначені в апеляційній скарзі порушення норм процесуального права не є такими, з якими закон пов'язує обов'язковість скасування рішення суду першої інстанції.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: