Справа № 304/1118/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 листопада 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,

секретаря: Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Перечинського районного суду від 08 липня 2019 року у справі №304/1118/18 (Головуючий: Чепурнов О.В.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28 лютого 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 вказаного Договору, на підставі яких відповідач при його укладенні надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Оскільки, ОСОБА_1 уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши кошти на умовах повернення строковості та платності, систематично порушувала свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, то така станом на 31 травня 2018 року склала 114 012,29 грн., з яких: 4 029,27 грн. заборгованість за кредитом; 109 983,02 грн. заборгованість за відсотками за період з 28 лютого 2011 року по 29 січня 2018 року.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Перечинського районного суду від 08 липня 2019 року у задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено за спливом строку позовної давності.

Не погоджуючись із даним рішенням АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з`ясування обставин справи під час досліджень доказів та відповідність висновків суду цим обставинам.

На дану апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 адвокатом Сідун О.С. подано відзив у якому просять залишити без змін рішення суду першої інстанції, який правомірно застосував норми матеріального та процесуального права та виніс справедливе та законне рішення.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» - Дурдинець Р.Ю., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 28 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг №б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із подальшим збільшенням такого ліміту до 4 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду нате, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Із довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 12 грудня 2018 року №30.10.0/2-20180801/109 вбачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору №б/н від 28 лютого 2011 року отримала картку НОМЕР_1 зі строком дії останнього дня 11.2014 року.

У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 31 травня 2018 року, з якого вбачається, що у відповідача наявна заборгованість у розмірі 114 012,29 грн., з яких: 4 029,27 грн. заборгованість за кредитом; 109 983,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Із розрахунку заборгованості наданих позивачем вбачається, що останній платіж по погашенню за кредитним договором відповідачем здійснено 25 вересня 2014 року у розмірі 900 грн. і строк погашення за черговим платежем настав у жовтні 2014 року.

Строк дії картки по кредитному договору по 11.2014 року включно і на цей час заборгованість по кредиту відповідача становила 4 029,13 грн. по відсоткам 3 933,82 грн. , по пені 500 грн., що стверджується розрахунком позивача (а.с.6-8).

Таким чином, матеріалами справи стверджується про наявність заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем по вищезазначеному кредитному договору і дана обставина сторонами не оспорюється, яка відповідно до ст.ст.509, 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України підлягала стягненню.

Згідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Сідун О.С. у клопотанні від 22 лютого 2019 року про застосування строків позовної давності просить застосувати позовну давність у даному спорі, яка є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинно обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

При таких обставинах, суд першої інстанції встановив, що згідно кредитного договору №б/н від 28 лютого 2011 року ОСОБА_1 отримала картку зі строком дії до 11.2014 року, останнє погашення по даному кредиту відповідачем здійснено у вересні 2014 року, а позивач звернувся у суд із позовом у даній справі, датованим 20 червня 2018 року та поданим до суду 13 серпня 2018 року, за межами трирічного строку позовної давності встановленого ст.257 ЦК України та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог за спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові згідно з ч.4 ст.267 ЦК України.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його зміни чи скасування немає.

У матеріалах справи наявний Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, згідно п.1.1.7.3.1 строк позовної давності стосовно вимог банку з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороду неустойки пені, штрафів, видатків банку складає 50 років, судова колегія до уваги не приймає, так як на них не міститься підпису відповідача і відсутні докази на підтвердження того, що при оформленні відповідачем картки та підписанні Анкети-заяви про приєднання до даних Умов та правил надання банківських послуг у банку 28.02.2011 року діяли останні саме в такій редакції, що передбачає збільшення позовної давності.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія до уваги не приймає, так як такі не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновок суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой