Справа № 369/1467/19
Провадження №4-с/369/59/19
УХВАЛА

про залишення без руху

07.02.2019 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Дубас Т.В. розглянувши скаргу ОСОБА_1 про розяснення способу примусового виконання рішення та зобовязання державного виконавця вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про розяснення способу примусового виконання рішення та зобовязання державного виконавця вчинити дії в порядку скарги.

Згідно заявлених вимог, заявник просив: надати роз'яснення учасникам виконавчого провадження (ДВС та Стягувачу) способу подальшого примусового виконання рішення суду зважаючи на те, що: майно не було реалізоване з прилюдних торгів з початковою вартістю 350051 грн., а початкова ціна майна на третіх торгах становила 245035.70 грн.; стягувачі виявили бажання залишити за собою предмет іпотеки в рахунок погашення боргу Боржника; предмет іпотеки належав Іпотекодавцю на праві приватної власності до 2012; Іпотекодавець помер; предмет іпотеки був прийнятий у спадок дружиною померлого Іпотекодавця ОСОБА_2 (зазначений факт був досліджений Апеляційною інстанцією 2012 - 2013, та зафіксований матеріалами справи). Стягувачі виявили бажання зареєструвати право власності на предмет іпотеки (садовий будинок у садівницькому товаристві «Авангард» м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області вул. Лінія 37, буд 4 загальною площею 53,0 кв.м,) в рівних частинах на трьох Стягувачів 1/3. В Іпотечному Договорі предметом іпотеки зазначено лише садовий будинок без зазначення ділянки землі (б соток) під цим будинком, право власності на землю було зареєстровано за ОСОБА_2 як спадок померлого іпотекодавця будинку (копія Договору Іпотеки в матеріалах справи).

Неспроможність ДВС завершити виконавче провадження з причин нерозуміння норм Закону, за якими, на переконання ДВС, предмет іпотеки неможливо передати і зареєструвати за трьома солідарними стягувачами, а можливо передати і зареєструвати лише за одним з трьох.

Окрім того, просив встановити строки та зобов'язати ДВС виконати дії Виконавчого провадження згідно наданих роз'яснень суду у встановлений судом строк (на сьогодні тривалість цього виконавчого провадження понад 6 років); зобов'язати ДВС відзвітувати суду про закінчення виконавчого провадження згідно наданих роз'яснень суду у встановлені судом строки.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання скарги до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченими положеннями Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши скаргу, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, які є загальними при підготовці письмових заяв, які подаються до суду та містить недоліки, які унеможливлюють призначення її до розгляду.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтею175 ЦПК України.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення заяви без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог статті 175 ЦПК України, а саме: скарга, зокрема, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який заявник просить суд визначити у рішенні.

Згідно з нормами матеріального права заявник повинен визначити правові підстави позову (обставини, які мають місце у диспозиції норми матеріального права і мають бути доведені суду) та на підтвердження цих підстав позову повинен навести фактичні обставини справи та зазначити норму закону, яка регулює спірні правовідносини, що є предметом судового розгляду, оскільки ця обставина має суттєвий вплив на змагальний характер процесу і сприяє досягненню істини у справі.

В роз'ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися заявлені вимоги, а й бути викладені обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі. Визначення змісту та розміру позовних вимог є правом саме позивача, а не суду. У випадку задоволення позовної вимоги судове рішення має бути чітким та зрозумілим для виконання, зокрема, для державного виконавця на випадок його примусового виконання.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Скарга підлягає залишенню без руху, оскільки відповідно до вимог п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявнику слід зазначити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або скарги до подання скарги, якщо такі здійснювалися.

Скарга підлягає залишенню без руху, оскільки відповідно до вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вона повинна містити підтвердження про те, що ОСОБА_1 не подано іншої скарги (скарг) до цих же осіб, які вказані у скарзі, з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Скарга підлягає залишенню без руху, оскільки у відповідності до ст. 177 ЦПК України заявником не надано копії скарги та копії всіх документів до неї для заінтересованих осіб.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно ч. 1ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Однак в порушення вимог ст. 175 ЦПК України, заявником не значено заінтересованих осіб, їх місцезнаходження (для юридичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Разом з тим, скарга не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача за його наявності, а у разі відсутності серію і номер паспорта України заявника, відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в заяві не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із скаргою, за наявності таких, та відомостей щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, підтвердження про те, що ним не подано іншої до цих же з тим самим предметом та за тих самих підстав, не зазначено заінтересованих осіб, їх повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч. 1ст. 177 ЦПК заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Скарга підлягає залишенню без руху, оскільки відповідно до вимог ст. 95, п. 8 ст. 175 ЦПК України скаржнику слід зазначити докази, які не можуть бути подані разом із скаргою (за наявності); зазначити щодо наявності у скаржника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Окрім того, заявнику слід підтвердити відповідності копій письмових доказів оригіналам, які знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, для вручення їх особам, які будуть брати участь у розгляді скарги.

Також слід, зазначити, що заявником не надано копії судового рішення, та виконавчий лист по справі, що унеможливлює визначити підвідомчість розгляду вказаної скарги.

Окріт того, заявнику необхідно конкретизувати свої вимоги, оскільки скарга на дії державного виконавця та заява про розяснення рішення суду, мають розглядатися як окремі питання, враховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку забезпечення скарги вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом продажу чи зупинення реалізації майна, ВССУ в ухвалі від 25.10.2017 у справі № 296/4819/17 дійшов висновку, що зупинивши передачу майна на реалізацію, суди порушили норми ЦПК України та вийшли за межі своїх процесуальних повноважень.

Таким, чином заявнику необхідно подати окрему заяву про розяснення рішення суду та оформити її у відповідності до вимог ЦПК.

Також окремо суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Статтею 271 ЦПК України не визначено, яка за формою та змістом має бути заява про роз'яснення рішення суду.

Єдиною статтею ЦПК України, яка визначає форму та зміст заяви є стаття 175 ЦПК України, в якій визначено форму та зміст позовної заяви.

Оскільки, в ст. 271 ЦПК України не визначено форму та зміст заяви, слід застосувати аналогію права на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Заява не відповідає вимозі ч. 4 ст. 177 ЦПК України, згідно якої до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Заявник при зверненні до суду судовий збір не сплатив.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про роз'яснення рішення суду, яка подана фізичною особою - підприємцем судовий збір оплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин заявнику необхідно сплатити судовий збір за вимоги про розяснення рішення суду у розмірі 384.20 грн.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 повинен надати до суду нову редакцію скарги із усуненням вищевикладених недоліків.

За таких обставин скарга підлягає залишенню без руху із наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення особі, яка подала скаргу, копії ухвали про залишення скарги без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 447 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_1 про розяснення способу примусового виконання рішення та зобовязання державного виконавця вчинити дії, залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення особі, яка подала скаргу, копії ухвали про залишення скарги без руху, і розяснити, що в разі невиконання вимог ухвали скарга буде вважатися неподаною та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В. Дубас