УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 січня 2019 року

м. Київ

справа № 211/1400/18

провадження № 61-49095ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,

треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія - Наш

Дім»,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_25 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 18 жовтня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 15 листопада 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32

ОСОБА_44, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,

ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, треті особи, яка не заявляють

самостійних вимог щодо предмета спору: Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія - Наш Дім», про визнання незаконним та скасування рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку від 21 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року залишено без руху зазначену позовну

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» з підстав відсутності документів, що посвідчують повноваження особи, яка її підписала.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_25 на ухвалу Довгинцівського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року повернено заявнику.

20 грудня 2018 року ОСОБА_25подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року і залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» без розгляду.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) Україниучасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої

статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ухвала Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 рокуне переглядалася в апеляційному порядку, вона не підлягає касаційному оскарженню. Тому касаційний суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_25 в частині оскарження ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до змісту пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків

щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 352ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: відмови у видачі судового наказу; забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів; забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову; скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову; зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення; повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності; передачі справи на розгляд іншого суду; відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; затвердження мирової угоди; призначення експертизи; визначення розміру судових витрат; зупинення провадження у справі; закриття провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; окрема ухвала; стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; відмови ухвалити додаткове рішення; роз'яснення або відмови у роз'ясненні судового рішення; повернення заяви про перегляд заочного рішення; відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами; поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання; виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню; відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення; розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця; заміни сторони

у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення; звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини; примусового проникнення до житла; звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника; відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; повернення заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу; залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

ОСОБА_25оскаржив у апеляційному порядку ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня

2018 року про залишення без руху позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» з підстав відсутності документів, що посвідчують повноваження особи, яка її підписала, що не входить до переліку ухвал, визначених в частині першій статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_25 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 18 жовтня 2018 року, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху з підстав відсутності документів, що посвідчують повноваження особи, яка її підписала, не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року, касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає,

що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Право на доступ до суду судом апеляційної інстанції порушено не було. Заявник має право звернутись до суду та оскаржити в апеляційному порядку зазначену ухвалу суду першої інстанції разом із рішенням суду.

Оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права й підстави для його скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_25 в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_25 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук