гСправа № 358/433/18 Провадження № 2/358/25/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

прокурорів Володька Р.І., Сєдова В.О.,

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області до Богуславської районної державної адміністрації Київської області та ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області до Богуславської районної державної адміністрації Київської області та ОСОБА_4, в якій просить суд визнати незаконними та скасувати розпорядження Богуславської районної державної адміністрації № 296 від 22.04.2011 про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та розпорядження № 559 від 09.08.2011 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_4 земельної ділянки площею 45 га для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради строком на 49 років; визнати недійсним укладений 16.09.2011 між Богуславською районною державною адміністрацією та ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки площею 45 га з кадастровим номером :01:001:0004 для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що оскаржувані розпорядження Богуславської районної державної адміністрації № 296 від 22.04.2011 та № 559 від 09.08.2011 суперечать вимогам законодавства, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки ОСОБА_4 отримала земельну ділянку в оренду для ведення особистого селянського господарства у розмірі, що значно перевищує встановлений законом граничний розмір, так як згідно положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» передбачено, що для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Крім того, обовязковою вимогою при укладанні договору оренди земельної ділянки є проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але на порушення вимог ст.ст. 13, 15, 21, 23 Закону України «Про оцінку земель», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки розташованої за межами населеного пункту не була виготовлена, не пройшла державну експертизу та не була затверджена районною радою.

В порушення вищезазначених вимог, в пункті 5 договору оренди землі вказано розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, наданої в оренду, проте розмір орендної плати за вказаним договором визначено необґрунтовано, що є порушенням істотних умов договору оренди землі.

У зв'язку з тим, що укладенню спірного договору оренди землі передувало прийняття незаконних розпоряджень Богуславською райдержадміністрацією, не була проведена нормативна грошова оцінка наданої в оренду земельної ділянки, укладений на підставі незаконних розпоряджень органу державної влади оскаржуваний договір оренди земельної ділянки теж є незаконними та підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 215 та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази.

Відповідач-1 Богуславська районна державна адміністрація свого представника в судове засідання не направила, відзив на позов не подала і заперечень проти позову не висловила.

Представник відповідача-2 ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, мотивуючи свою позицію тим, що позовна заява подана прокурором в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, в даному випадку, в інтересах ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області, а тому строк позовної давності у такому випадку обраховується із дати, коли саме позивачу могло стати відомо про порушення його права, а не з моменту, коли про порушене право стало відомо прокурору.

Таким чином, саме з 14.01.2015 Головне управління Держгеокадастру у Київській області могло довідатись про порушення його прав, оскільки у відповідності до Постанови КМУ від 14.01.2015 року №15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» на Держгеокадастр було покладенні обовязки із здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Прокурор звернувся з позовною заявою до суду лише 30.03.2018, тобто з пропущенням строку позовної давності.

Крім того, представник відповідача-2 висловив заперечення проти позову, в яких зазначив, що при отриманні земельної ділянки в оренду ОСОБА_4 розраховувала на дотриманням норм чинного законодавства України зі сторони органу виконавчої влади, з її сторони не було винної протиправної поведінки при вчиненні дій, спрямованих на набуття речових прав на користування земельною ділянкою.

Також ОСОБА_4 добросовісно користується спірною земельною ділянкою та починаючи з моменту підписання оскаржуваного договору оренди земельної ділянки належним чином виконувала умови договору, вчасно сплачувала орендну плату, на підтвердження чого надана довідка №01-34/257 від 08.05.2018, а також сплачувала податки і використовувала земельну ділянку за її цільовим призначенням з урахуванням сівозміни, не передавала її в суборенду третім особам.

В порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, але прокурором не доведено як саме порушуються права держави, а також не було надано жодних доказів того, що дія договору оренди та/або безпосередньо ОСОБА_4 порушує інтереси держави або суспільства.

Також представник відповідача-2 звернув увагу суду на те, що відповідно до наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна, спірна земельна ділянка площею 45 га з кадастровим номером :01:001:0004 для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради знаходиться в приватній власності ОСОБА_5.

Отже, власником спірної земельної ділянки є фізична особа, а не держава. Таким чином, права держави в особі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області, інтереси якого захищає прокурор порушенні не були. Прокурор у судових засіданнях не довів допустимими доказами той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку, на підставі якого в реєстр були внесенні відомості щодо приватної власності на спірну ділянку, отриманий злочинним шляхом, є підроблений та не може прийматися до уваги судом.

Представник відповідача-2 також зазначив, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів та показань свідків, участь ОСОБА_4 в оформленні договору оренди спірної земельної ділянки полягала у тому, що вона написала заяву про бажання оформити оренду. Обовязок щодо оформлення технічної документації, надання розпоряджень та підготовки проекту договору оренди покладалось на інші державні установи. А згідно показань свідка ОСОБА_6, який на момент підписання договору оренди спірної ділянки обіймав посаду начальника відділу Держземагенства у Богуславському районі та був членом комісії, яка розглядала питання щодо надання земельної ділянки в оренду, розпорядження Богуславської районної державної адміністрації Київської області №296 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розпорядження Богуславської районної державної адміністрації Київської області №559 від 09.08.2011 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_4 були прийняті у відповідності до діючого законодавства більшістю голосів присутніх на комісії.

Суд, заслухавши прокурора, представників відповідачів, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 22.04.2011 № 296 надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 45 га для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області.

Розпорядженням Богуславської районної державної адміністрації Київської області № 559 від 09.08.2011 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_4 та надано в оренду земельну ділянку площею 45 га для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради строком на 49 років.

На підставі вказаного розпорядження 16.09.2011 між Богуславською районною державною адміністрацією та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки площею 45 га з кадастровим номером :01:001:0004 для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради строком на 49 років.

19.10.2011 вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі уповноваженим працівником Управління Держкомзему у Богуславському районі за № 02640.

Перевіряючи законність розпоряджень Богуславської районної державної адміністрації № 296 від 22.04.2011 та № 559 від 09.08.2011 суд приходить до висновку, що вказані розпорядження суперечать вимогам законодавства, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до п. а) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, в тому числі громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно положень ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про особисте селянське господарство» дія цього Закону поширюється на фізичних осіб, яким у встановленому законом порядку передано у власність або оренду земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» передбачено, що для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Розмір земельної ділянки особистого селянського господарства може бути збільшений у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та її спадкування членами особистого селянського господарства відповідно до закону (ч. 2 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство»).

Відповідачка ОСОБА_4 отримала земельну ділянку в оренду для ведення особистого селянського господарства у розмірі 45 га, що значно перевищує встановлений законом граничний розмір.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або суду.

Таким чином, розпорядження Богуславської районної державної адміністрації № 296 від 22.04.2011 про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та № 559 від 09.08.2011 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_4 земельної ділянки прийняті всупереч вимогам ст. 19 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», у звязку з чим підлягають визнанню незаконними та скасуванню судом в порядку, передбаченому ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Крім того, договір оренди земельної ділянки, укладений на підставі вищевказаних незаконних розпоряджень Богуславської районної державної адміністрації має бути визнаний недійсним також з тих підстав, що розмір орендної плати за вказаним договором визначено неправильно на порушень вимог чинного законодавства, що є порушенням істотної умови договору оренди землі.

Так, відповідно до п. 9 Договору оренди земельної ділянки за користування вказаною в договорі земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі в розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки, що становить: 533057 грн. 25 коп. х 3 % = 15991 грн. 72 коп. Згідно з п. 11 Договору оренди земельної ділянки від 16.09.2011 орендна плата сплачується щомісячно в розмірі 1332,64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Пунктом 270.1.1 ст. 270 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 271.1.1 ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з п. 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України. Грошова оцінка землі застосовується для економічного регулювання земельних відносин при укладанні цивільно-правових угод, передбачених законодавством України.

Відповідно до частини другої ст. 201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок, залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Стаття 13 Закону України «Про оцінку земель» закріплює обовязковість проведення грошової оцінки земельних ділянок у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (ст. 15 Закону України «Про оцінку земель»).

Відповідно до ст.ст. 21, 23 Закону України «Про оцінку земель», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів підлягає державній експертизі та затверджується районними радами.

Таким чином, обовязковою вимогою при укладанні договору оренди земельної ділянки є проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до листа Богуславської районної ради № 1.1.-15/99 від 23.02.2018, технічна документація з нормативно грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0004 Богуславською районною радою не затверджувалась.

Згідно з інформацією № 10-10-0.222-3786/2-18 від 12.03.2018, наданою ОСОБА_3 управлінням Держгеокадастру у Київській області, технічна документація з нормативної грошової оцінки вказаної у оспорюваному договорі оренди земельної ділянки не розроблялася та у місцевому фонді документації із землеустрою відсутня.

В порушення вищезазначених вимог чинного законодавства України, в пункті 5 договору оренди земельної ділянки від 16.09.2011 вказано розмір нормативної грошової оцінки наданої в оренду земельної ділянки - 533057 грн. 25 коп., внаслідок чого суму орендної плати за вказаним договором визначено необгрунтовано, що є порушенням істотних умов договору оренди землі.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами, передбаченими статтею 152 Земельного кодексу України, відповідно до якої захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, визнання угоди недійсною, а також застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на те, що укладенню спірних договорів оренди землі передувало прийняття незаконних розпоряджень Богуславською райдержадміністрацією, не була проведена нормативна грошова оцінка наданої в оренду земельної ділянки та у зв'язку з визнанням незаконними та скасування розпоряджень районної державної адміністрації, укладений на їх підставі оскаржуваний договір оренди земельної ділянки теж є незаконним та підлягає визнанню недійсними на підставі ст. 215 та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Щодо застосування строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, на чому наполягають представники відповідача-2, та у відмові в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд враховує наступне.

Так, статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів за вимогами про визнання недійсності правочину поширюються положення закону про позовну давність, про що зазначено в правовій позиції Верховного Суду України по справі №6-75цс15 та №6-2070цс16.

Оскільки норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

У постановах від 8 червня 2016 року (№ 6-3029цс15), 12 квітня 2017 року (№6-1852цс16), 12 липня 2017 року (№ 6-2458цс16) Верховний Суд України зробив висновок про те, що якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу (підприємства), то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме позивач (відповідний орган), а не прокурор. Це правило пов'язане не тільки із часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Аналіз статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Прокурор зазначає в своєму позові, що про порушення вимог закону при передачі в оренду спірної земельної ділянки Кагарлицькій місцевій прокуратурі стало відомо 17.05.2017 при внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про реєстрацію кримінального провадження № 0000064.

З урахуванням вищенаведених правових позицій Верховного Суду України, суд вважає, що обізнаність прокурора про порушення інтересів держави при передачі в оренду земельної ділянки слід розглядати через призму обізнаності органів та інших осіб, до повноважень яких належить контроль у сфері земельних відносин.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Так, відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно- правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання та інше.

Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 була Державна інспекція сільського господарства України та її територіальні органи.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 910-р від 30.11.2016 погоджено можливість забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. №15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» функцій і повноважень Державної інспекції сільського господарства, що припиняється, із здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Тому саме з моменту прийняття КМУ вказаного розпорядження слід вважати, що Держгеокадастр отримав всі функції та повноваження із здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, які раніше здійснювала Держсільгоспінспекція.

Таким чином, функції з контролю за додержанням вимог земельного законодавства органи Держгеокадастру здійснюють з 30.11.2016 і по даний час.

Прокурор звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області, а тому строк позовної давності буде рахуватися з 30 листопада 2016 року, тобто з часу, з якого передано контрольні функції органам Держгеокадастру, а тому в даному випадку строки позовної давності не пропущені, оскільки Кагарлицька місцева прокуратура предявила вказаний позов 30 березня 2018 року.

Щодо позиції представників відповідача-2 про те, що відповідно до наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна, спірна земельна ділянка площею 45 га з кадастровим номером :01:001:0004 для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради знаходиться в приватній власності ОСОБА_5 і держава не є власником, суд не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку:

а) кадастровий номер;

б) площа;

в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця);

г) склад угідь;

ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель);

д) нормативна грошова оцінка;

е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки;

є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки;

ж) кадастровий план земельної ділянки;

з) дата державної реєстрації земельної ділянки;

и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей;

і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

ї) дані про бонітування ґрунтів.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки.

Із оглянутої в судовому засіданні Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0004 (а.с. 117-127) вбачається, що вказану Поземельну книгу відкрито 22.12.2015, власником земельної ділянки зазначено Богуславську районну державну адміністрацію Київської області, форма власності державна, площа земельної ділянки 45 га, орендарем значиться ОСОБА_4, дата державної реєстрації речового права (оренда земельної ділянки) - 19.10.2011.

Аналогічна інформація про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0004 щодо державної форми власності підтверджується витягом з Державного земельного кадастру НВ 018 з датою формування 29.08.2018 (а.с. 128-129).

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна з датою формування 18.12.2018, свідчить про те, що спірна земельна ділянка площею 45 га з кадастровим номером :01:001:0004 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради знаходиться в приватній власності ОСОБА_5. Державна реєстрація проведена 31.08.2016 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КМ №081178, виданого 16.11.2005 управлінням земельних ресурсів у Богуславському районі.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області листом від 30.01.2019 (а.с. 189) повідомило про те, що за інформацією Відділу у Богуславському районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку серії КМ №081178 в архіві Відділу у Богуславському районі не обліковується.

Відповідно до наявних Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку відсутні записи про реєстрацію та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку серії КМ №081178.

Вищенаведене свідчить про те, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0004 була здійснена на підставі правовстановлюючого документа, відомості про який відсутні в державному органі, який зберігає актуальну інформацію про видані державні акти на право власності на земельні ділянки.

Вказаний факт в судовому засіданні підтвердила державний кадастровий реєстратор Відділу у Богуславському районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_7, яка також повідомила суду, що Поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0004 містить повні відомості про дану земельну ділянку, яка перебуває у державній власності та орендарем значиться ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію речових права на майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки має безпосередній доступ та користується відомостями Державного земельного кадастру у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене свідчить про те, що інформація про спірну земельну ділянку, про яку внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має відповідати тій інформації, яка міститься в Державному земельному кадастрі.

За вищевказаних обставин суд не знаходить підстав для визнання факту, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0004 являється ОСОБА_5

Крім того, відповідач-2 ОСОБА_4 в особі своїх представників в судовому засіданні відстоює своє право оренди земельної ділянки, яке вона отримала згідно договору оренди від 16.09.2011 та яким їй надано в оренду земельну ділянку, що перебуває у державній власності, а також заперечує проти визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись при цьому та те, що вона добросовісно користується спірною земельною ділянкою та починаючи з моменту підписання оскаржуваного договору оренди земельної ділянки належним чином виконувала умови договору, вчасно сплачувала орендну плату, податки і використовувала земельну ділянку за її цільовим призначенням.

Така позиція відповідача-2 фактично підтверджує той факт, що вона користується земельною ділянкою, яка перебуває у державній власності.

За наведених вище підстав, суд приходить до висновку про задоволення позову заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області до Богуславської районної державної адміністрації Київської області та ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені прокурором на сплату судового збору в сумі 5286 гривень підлягають стягненню із відповідачів в рівних частках по 2643 гривні.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст.ст. 16, 203, 215, 321, 393 ЦК України, ст.ст. 22, 93, 201 ЗК України, ст.ст. 1, 3, 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», ст.ст. 15, 21 Закону України «Про оренду землі», суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області до Богуславської районної державної адміністрації Київської області та ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати розпорядження Богуславської районної державної адміністрації № 296 від 22 квітня 2011 року про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та № 559 від 09 серпня 2011 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_4 земельної ділянки площею 45 га для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради строком на 49 років.

Визнати недійсним укладений 16 вересня 2011 року між Богуславською районною державною адміністрацією Київської області та ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки площею 45 га з кадастровим номером :01:001:0004 для ведення особистого селянського господарства на території Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області.

Стягнути з Богуславської районної державної адміністрації Київської області на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, р/р 5641 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, Код ) судові витрати понесені на сплату судового збору в сумі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, р/р 5641 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, Код ) судові витрати понесені на сплату судового збору в сумі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Повний текст судового рішення виготовлено 06.03.2019.

Головуючий: суддя ОСОБА_8