САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3245/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування,

за участю: представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2018 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтував тим, що згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 26.10.1987 року, виданого Самарським районним відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Самарської районної ради народних депутатів № 401/3 від 24.07.1987 року, зареєстрованого КП ДМБТІ ДОР за реєстровим номером № 57, його матері - ОСОБА_7, належало 23/100 частин домоволодіння №1 по вул. Жовтнева у м. Дніпропетровська. Рішенням виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів №158/2 від 16.04.1993 року за ОСОБА_7 закріплено 30/100 ч. домоволодіння, але перереєстрація правовстановлюючих документів в КП ДМБТІ не проводилась. 08.06.2017 року ОСОБА_7 померла, після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частину домоволодіння. Позивач прийняв спадщину, однак при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя спадкодавця не була проведена перереєстрація документів після зміни співвідношення часток у праві спільної часткової власності. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 на 30/100 частин домоволодіння за адресою: буд. №1 по вул. Жовтнева в м. Дніпро, що складається з житлового будинку (А-1), з житловою прибудовою (літ. А1-1), прибудовою (літ. а-1), прибудовою (літ. а2-1), загальною площею 98,4 м.кв., житловою площею 53,6 м.кв., з господарськими побудовами: погріб під (літ. А-1), погріб під (літ.А1-1), ганок (літ. а), сарай (літ. Б), погріб під (літ. Б), вбиральні (літ. В), сарай (літ. Г), сарай (літ. Д), сарай (літ. Е), вбиральня (літ. Ж), сарай (літ. З), споруди № 1-7, замощення (І).

22.06.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.41).

19.07.2018 року від відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву. (а.с. 47-49).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених в позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 26.10.1987 року, виданого Самарським районним відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Самарської районної ради народних депутатів № 401/3 від 24.07.1987 року, зареєстрованого КП ДМБТІ ДОР за реєстровим номером №57, матері позивача - ОСОБА_7, належало 23/100 частин домоволодіння №1 по вул. Жовтнева у м. Дніпропетровська. Рішенням виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів №158/2 від 16.04.1993 року за ОСОБА_7 закріплено 30/100 ч. домоволодіння. (а.с. 5-11)

08.06.2017 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 748752 від 8.06.2017 року (а.с. 12).

Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частину домоволодіння.

Відповідно до листа КП ДМБТІ від 26.12.2017 року рішенням виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів №158/2 від 16.04.1993 року за ОСОБА_7 закріплено 30/100 частин домоволодіння, однак перереєстрація правовстановлюючих документів в КП ДМБТІ не проводилась (а.с.16).

23.08.2018 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку на якій розташоване спірне домоволодіння, що належала його матері на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 24-28).

Відповідно до довідки-характеристики ФОП «ОСОБА_8С.» житловий будинок №1 по вул. Жовтнева (ОСОБА_9) в м. Дніпро, складається з: житлового будинку (А-1), з житловою прибудовою (літ. А1-1), прибудовою (літ. а-1), прибудовою (літ. а2-1), загальною площею 98,4 м.кв., житловою площею 53,6 м.кв., з господарськими побудовами: погріб під (літ. А-1), погріб під (літ. А1-1), ганок (літ. а), сарай (літ. Б), погріб під (літ. Б), вбиральні (літ. В), сарай (літ. Г), сарай (літ. Д), сарай (літ. Е), вбиральня (літ. Ж), сарай (літ. З), споруди №1-7, замощення (І) (а.с.14-15).

На час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮУ від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в МЮУ 18.02.2002 року за №157/6445.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації цих прав.

Як вбачається з матеріалів справи, перерозподіл часток спірного домоволодіння відбувся до набрання чинності діючого ЦК України та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що передбачають виникнення права власності з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Позивач в установленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори для оформлення права власності у порядку спадкування, однак йому було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів після зміни співвідношення часток у справі спільної часткової власності (а.с.17).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому вважає за необхідне їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на 30/100 частин житлового будинку №1 по вул. Жовтнева у м. Дніпро в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, що померла 08.06.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1261, 1269-1270 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 141, 206, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (м. Дніпро, вул. Жовтнева, 50, іпн.,) до ОСОБА_2 (м. Дніпро, вул. Жовтнева,1, іпн.) та ОСОБА_3 (м. Дніпро, вул. Жовтнева,1, іпн.) про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_7, яка померла 08.06.2017 року, та виділити в натурі 30/100 частин домоволодіння, які складаються із квартири 2: кухня (2-1) 6,3м.кв., житлова кімната (2-2) 9,9м.кв., житлова кімната (2-3) 8,4м.кв., веранда (2-4) 7,4м.кв. та господарських-побутових споруд: сарай (літ. З), сарай (літ. Е), вбиральня (літ. Ж), погріб під А-1, розташовані за адресою: вул. Жовтнева, 1 у м. Дніпро в домоволодінні, яке в цілому складається з житлового будинку (А-1), з житловою прибудовою (літ.А1), прибудовою (літ.а-1), верандою (літ.а1-1), прибудовою (літ.а2), загальною площею 98,4м.кв., житловою площею 53,6м.кв., з господарськими побудовами: погріб під (літ. А-1), погріб під (літ. А1), ганок (літ. а), сарай (літ. Б), погріб під (літ. Б), вбиральні (літ. В), сарай (літ. Г), сарай (літ. Д), сарай (літ. Е), вбиральня (літ. Ж), сарай (літ. З), споруди №1-7, замощення (І).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя О.П.Румянцев