Провадження № 2/161/399/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Крупінської С.С.

при секретарі Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ «Ощадбанк про захист прав споживача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 жовтня 2014 року між позивачем та банком був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки № 411755, відповідно до якого отримала платіжну картку та внесла на неї грошові кошти.

В період з 22 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2014 року при знятті власних готівкових коштів банком було застосований для конвертації курс валют, який не доведений до її відому, а саме відповідач вважає, що при знятті коштів утворився так званий «несанкціонований овердрафт». Як встановлено пізніше, то відповідачем конвертація суми еквіваленту доларів США, яка встановлена платіжною системою, здійснена у гривні України за курсом 16.67 грн. за один долар США. Дані обставини встановлені в постанові апеляційного суду Волинської області від 21.06.2018 року у цивільній справі №161/795/18.

Вважає, що банк повинен був автоматично повернути йому ці кошти, оскільки строк дії виданої картки закінчився. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача 967 грн. 29 коп. боргу, 3% річних у розмірі 83,28 грн., інфляційні збитки у розмірі 347,26 грн., а також на підставі ч. 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню у розмірі 31 485, 25 грн.

Позивач у в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про день і час слухання справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявилась, подала відзиві на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, застосувати строки позовної давності, які вважає пропущеними, розгляд справи провести у її відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір № 411755 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної карти.

У розділі «Визначення та скорочення» Договору передбачено, що всі визначення та скорочення в Договорі вживаються у значенні, визначеному Правилами здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк», які доводяться шляхом публічного письмового оголошення в установі Банку, а також шляхом розміщення на сайті Банку http://www.oschadbank.com.

З п.1.1. Договору слідує, що Банком відповідачу відкрито поточний рахунок в гривні України на умовах тарифного пакету «Стандартний», Тарифів за користування платіжною картою, розміщених на сайті банку та інформаційних стендах, які знаходяться в приміщеннях банку.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що Клієнт зобовязується здійснювати оплату послуг Банку за проведення операцій у розмірі, встановленому Тарифами.

За змістом пункту 1.7 Договору вбачається, що Клієнт доручив Банку в порядку договірного списання списувати з Рахунку, крім інших, несанкціонований Овердрафт/кредит, нараховані проценти за кредитом несанкціонованим Овердрафтом, платежі, які предявляються Міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень еквайрів.

Пунктами 2.15, 2.15.1 Правил передбачено нарахування процентів за користування кредитом/несанкціонованим овердрафтом за встановленою Банком ставками.

Згідно з п. 2.16.2 Правил, якщо валюта розрахунку з використання картки є відмінною від долара США, євро, російського рубля або гривні і така валюта відрізняється від валюти ведення рахунку, Банк здійснює списання суми, на яку здійснюється операція у валюті рахунку у сумі, що еквівалентна сумі, на яку здійснюється операція. Сума до списання виставляється Платіжною системою у валюті долара США, євро або російського рубля та перераховується Банком у валюті ведення рахунку за курсом, встановленим Банком на день списання.

Відповідно до виписки по картковому рахунку 0020-8045, належного відповідачу, 22 жовтня 2014 року відповідач здійснив операцію по видачі готівки через ATM BLR BREST RKC-1 BR.OBL.UPR.BAPB 8080037 на суму 400000,00 BYR.

23 жовтня 2014 року від платіжної системи VISA на адресу банку надійшов файл клірингу, відповідно до якого виставлена сума до списання з рахунку ОСОБА_1 в еквіваленті 374,53 USD. На підставі даної інформації банком 23 жовтня 2014 року здійснена конвертація суми, яка виставлена платіжною системою у гривні України за курсом 13,67 грн. за один долар США, у результаті чого утворилась сума до списання з рахунку клієнта в розмірі 5119,83 грн. Крім вказаної суми банком списана комісія за конвертацію в розмірі 51,20 грн. (п.1.5. Тарифів (1%)) та 76,80 грн. за отримання готівки в мережі закордонних банків та банкоматів (п. 2.2. Тарифів (1,5% мін. 30 грн.)). Враховуючи вимогу платіжної системи та умови договору, з рахунку позивача були списані грошові кошти в розмірі 5247,83 грн. (5119,83+51,20=5247,83). Аналогічне списання відбулося по інших здійснених операціях. Оскільки на рахунку було недостатньо коштів, утворився несанкціонований овердрафт, визначення якого надано у розділі І Правил.

Виникнення зазначеного Овердрафту (кредиту) на рахунку ОСОБА_1 банк пояснює тим, що конвертація валюти та списання грошових коштів при проведенні операцій з карткою за межами України в залежності від країни, в якій проводиться операція, валюти карткового рахунку, правил платіжної системи, до якої належить картка, здійснюється у два етапи. На першому етапі у день проведення операції на картковому рахунку блокується сума у валюті карткового рахунка, сума у валюті конвертується у розрахункову валюту платіжної системи, в якій банк веде розрахунки з відповідною платіжною системою. На другому етапі протягом кількох днів після проведення такої операції проходить фактичне списання грошових коштів з карткового рахунка за правилами міжнародної платіжної системи Visa чи Master Card по комерційному курсу банку, діючому на день списання грошових коштів. Отже, в звязку із затримкою в часі між блокуванням суми на рахунку та її фактичним списанням при коливанні валютного курсу, може виникнути різниця між заблокованою сумою та фактично списаною.

В основу розрахунку заборгованості позивачем покладено курс долара 13,67 грн. за 1 долар США, тоді як ПАТ «Державний ощадний банк України» станом на 22 жовтня 2014 року офіційно встановлено курс 13,02 грн. за 1 долар США. Цю інформацію встановлено судом шляхом отримання інформації на Інтернет-сайті за посиланням http//www/oschadbank.соm//, вказаному у Договорі. Укладений між позивачем і відповідачем ОСОБА_2 не передбачає необхідності отримання споживачем інформації за будь-якими іншими посиланнями, не містить поняття «Курс валют, при розрахунках платіжними картками», а п.2.16.2 Правил передбачає розрахунок за курсом, встановленим Банком на день списання коштів.

Отже, наступні розрахунки слід виконувати, виходячи з курсу 13,02 грн. за 1 долар США.

Згідно виписки по картковому рахунку та інформаційної довідки за період з 07 жовтня 2914 року по 24 жовтня 2014 року картку позивача поповнено на 93000,00 грн., за цей же період вона провела 28 операцій з карткою по зняттю готівки білоруського рубля за межами України, 22 жовтня 2014 року були зняті грошові кошти в розмірі 400000,00 білоруських рублів, що відповідно до файлів клірингу конвертовані у долари США за курсом 13,67 грн. за 1 долар США.

22 жовтня 2014 року з картки ОСОБА_1 було знято грошові кошти в три етапи в сумі еквівалентній 374,53 дол. США за кожний етап. З врахуванням курсу 13,02 грн. за 1 долар США до списання підлягало 4876,38 грн. Відповідно до цієї суми мала бути проведена комісія за конвертацію в розмірі 1% в розмірі 48,76 грн. та за утримання готівки в мережі закордонних банків в розмірі 1,5 % мін. 30 грн. в розмірі 73,16 грн., тобто загальна комісія банку за один етап складає 122 грн.

Тобто за три операції, які були проведені 22 жовтня 2014 року, з банківського рахунку підлягало до списання разом 14995,16 грн., а на рахунку знаходились грошові кошти в розмірі 15100,00 грн.

23 жовтня 2014 року з картки було знято кошти в три етапи в сумі еквівалентній 374,18 дол. США за кожен етап, тобто були зняті грошові кошти в сумі 1122,54 дол. США х 13,02 грн. = 14615,47 грн. + 365,39 грн. банківської комісії, а всього було знято кошти на загальну суму 14980,86 грн. На рахунку відповідача знаходилися 15100,00 грн. (рахунок був поповнений 22.10.2014 року) і з врахуванням залишку 4,84 грн. на рахунку залишилося 123,98 грн.

24 жовтня 2014 року з рахунку знято кошти в два етапи в сумі еквівалентній 327,41 дол. США за перший етап та 784,36 дол. США за другий етап, а всього було знято кошти на загальну суму 1057,77 дол. США х 13,02 = 14006,53 грн. + 350,16 грн. банківської комісії., а всього були зняті кошти на загальну суму 14 356,69 грн. На рахунку відповідача станом на 24 жовтня 2014 року знаходилися грошові кошти в розмірі 15323,98 грн. (рахунок поповнений 23 жовтня 2014 року на суму 15200,00 грн.) із врахуванням залишку в розмірі 123,98 грн. на рахунку залишилося 967,29 грн.

Таким чином, на рахунку відповідача було достатньо коштів для проведення списання коштів, необхідних для обслуговування карткового рахунку за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти №411755 від 06 жовтня 2014 року, несанкціонованого овердрафту ОСОБА_1 не допущено.

Вказані обставини встановлені постановою апеляційного суду Волинської області від 21.06.2018 року у цивільній справі №161/795/18, а тому за правилами ч.4 ст.82 ЦПК України, не підлягають додатковому доказуванню.

Однак, суд не може погодитися з доводами позивача про те, що банк відмовляється виплатити утворену суму залишку на рахунку, а тому така сума підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною третьою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Із приписів вищенаведених норм цивільного законодавства слідує, що банк зобовязаний здійснювати операції за рахунком клієнта лише за його розпорядженням. Вказане підтверджується і змістом укладеного між сторонами договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки від 06 жовтня 2014 року № 411755.

Посилання позивача на те, що банк мав самостійно, тобто автоматично виплатити їй залишок на рахунку в силу п.3.3.5 Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами у АТ «Ощадбанк», які є складовою договору (далі Правила), є помилковими, оскільки вказаний пункт правил застосовується лише у випадку закриття рахунку та припинення дії картки.

Одночасно, у розділі 8 Правил зазначені випадки закриття рахунку, до яких відноситься: заява клієнта (п.8.1.1), або через місяць після закінчення строку дії платіжної картки, у разі нульового залишку на рахунку (п.8.1.5).

В даному випадку, як встановлено судом, позивач не звертався до відповідача із заявою про закриття рахунку. Також, рахунок не може вважатися таким, що був закритий автоматично у зв'язку із закінченням дії картки, оскільки як слідує з матеріалів справи, на ньому не був нульовий залишок, бо банк вважав, що на ньому утворився відємний залишок внаслідок офердрафту, про що був спір у цивільній справі №161/795/18, а позивач вважає, що на ньому навпаки позитивний залишок у розмірі 967,29 грн.

Отже, рахунок позивача за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки від 06 жовтня 2014 року № 411755 на разі не вважається закритим, а саме по собі припинення строку дії картки не свідчить про закриття рахунку.

Тому, суд вважає, що у банку був відсутній обовязок автоматично, тобто на підставі п.3.3.5 Правил, здійснювати виплату залишку на рахунку у зв'язку із його закриттям, а враховуючи те, що позивач не звертався до банку із заявою чи розпорядженням про виплату чи перерахування залишку на інший рахунок, суд дійшов висновку, що зобовязання банку здійснити цю виплату наразі не виникло.

Навіть якщо припусти обовязок банку здійснити позивачу виплату залишку на рахунку у зв'язку з його закриттям на підставі п.3.3.5 Правил, суд зауважує, що така виплата все одно здійснюється тільки згідно з письмовою заявою клієнта, в якій вказується спосіб отримання цих коштів (готівкою чи переказом на інший рахунок).

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що оскільки позивач, як клієнт за банківських рахунком, не вчинив дій щодо надання банку розпорядження про переказ або виплату готівкою залишку на відкритому рахунку, не звертався до банку із заявою про закриття рахунку із зазначенням способу отримання залишку на ньому, а також не довів суду, що банківський рахунок був закритий автоматично, суд приходить до висновку, що у банку в даному випадку не виникло грошове зобовязання для виплати спірного залишку, у тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні основної позовної вимоги (про стягнення залишку на рахунку), тому не підлягають до задоволення і похідні від неї вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість, питання про дотримання позивачем строків позовної давності не вирішується.

Керуючись ст.ст. ст.ст.4, 12, 13, 19, 23, 76-81, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 11.02.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська