Справа №461/5001/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

12 листопада 2019 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючої судді Волоско І.Р.,

секретар судового засідання Скаб В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_8/; адреса для листування: АДРЕСА_5 ; ІПН - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_7 ), Львівської міської ради (адреса: 79008, м. Львів, пл.Ринок, 1), третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тарас Львович (адреса: 79071, м. Львів, вул. В.Великого, 125/73) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , Львівської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_5 . Спадщина, що відкрилась після її смерті складається із квартири АДРЕСА_7 . Позивач постійно проживає у США, тому заяву про прийняття спадщини подала шляхом поштового відправлення на адресу ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу. Станом на 29.12.2012 р. зазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 20.10.1998 року. Право на спадщину виникло у позивача у зв`язку з тим, що при житті, померла ОСОБА_4 склала заповіт, яким здійснила розпорядження усім належним їй майном, у тому числі і квартирою на користь своєї доньки - ОСОБА_1 . Після смерті матері, спадкоємець не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку у квартирі у зв`язку із тим, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на квартиру. За таких обставин, приватним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у квартирі. Також зазначає, що спору про спадкове майно між позивачем та іншим співвласником квартири - ОСОБА_8 , який доводиться племінником ОСОБА_9 немає. ОСОБА_10 , яка є рідною сестрою позивача надіслала до ОСОБА_6 заяву про відмову від спадщини. В інший, ніж судовий спосіб позивач правовстановлюючих документів на зазначене майно отримати не може. Ця обставина змушує позивача звернутися до суду з позовом.

Представник позивача - ОСОБА_11 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить таку задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями та оголошеннями в порядку ст.128 ЦПК України. Також не подали до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. скерував до суду заяву у якій повідомив про неможливість прибути в судові засідання у зв`язку із службовою зайнятістю, також просив слухати справу у його відсутності.

Суд, заслухавши виступ сторони позивача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка доводиться ОСОБА_5 матір`ю. Указане підтверджується Свідоцтвом про смерть від 20 серпня 2018 року, виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області Серії НОМЕР_2 згідно актового запису № 1250; свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , виданого 19 грудня 1970 року Червоноармійським районним бюро ЗАГС м .Львова на ім`я ОСОБА_12 ; свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 , виданого Львівським Палацом урочистих подій 16 липня 1983 року, відповідно до якого, прізвище позивача « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 ».

14 січня 2019 року ОСОБА_15 .Л. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу зареєстрував заяву позивача про прийняття спадщини у реєстраційному журналі під № 1/2019, у спадковому реєстрі за № 63603009. Наведене підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 54731554 від 14.01.2019 року.

Спадковим майном є 1/2 частки на кватиру АДРЕСА_7 .

Вартість спірного майна станом на 4 червня 2019 року складає половину вартості квартири АДРЕСА_7 і становить 131 350,00 гривень.

Відповідно до довідки № 2/4443 від 19.04.2019 року, виданої ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», згідно матеріалів інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 р. квартира АДРЕСА_7 зареєстрована за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва № НОМЕР_5 про право власності на квартиру від 20.10.1998 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 592 від 20.10.1998р. Станом на 19.04.2019 року, квартира складається з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м.

Відповідно до технічного паспорта, виданого 27.10.2005 року, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» на указану квартиру, інвентарний номер № 321 , житло - квартира розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку складається з двох кімнат, площею 26,4 кв.м., в тому числі: 1-а кімната 16,2 кв.м., 2-а кімната 10,2 кв.м., суміщений санвузол 2,9 кв.м., комірка 0,4 кв.м., балкони 0,8 та 0,7 кв.м.

Відповідно до довідки про склад сім`ї і прописки № 1552 від 04.04.2019 року, виданої ЛКП «Снопківське», у квартирі АДРЕСА_7 , ніхто не зареєстрований, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована і проживала по день смерті, знята з реєстрації 27.08.2018 року.

Право на спадщину виникло у позивача у зв`язку з тим, що при житті, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ОСОБА_4 склала заповіт, яким здійснила розпорядження усім належним їй майном, у тому числі і квартирою на користь своєї доньки - ОСОБА_1 . Наведене доводиться Заповітом від 02 серпня 2007 року, посвідченого Кутельмах О.В. державним нотаріусом Першої львівської нотаріальної контори, зареєстрованим у реєстрі за № 5-1618.

Після смерті матері, ОСОБА_4 , спадкоємець ОСОБА_3 не отримала Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_7 у зв`язку із тим, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме - Свідоцтво про право власності на квартиру № Г-20061 від 20.10.1998 року, видане Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 592 від 20.10.1998р.

За таких обставин, постановою від 1 липня 2019 року приватного нотаріуса ЛМНО Стоцка T.Л. позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_7 .

Частина 3 ст. 355 ЦК України передбачає, що право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 ЦК України).

Згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» в осіб, які приватизували житло (квартиру, кімнату, будинок, далі - житло), виникає право спільної власності. Згідно з ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність.

Відтак, Законом, так само, як і Цивільним кодексом України, установлюється альтернатива.

При цьому, зазначається про передачу житла у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даному житлі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника житла.

Словосполучення «за письмовою згодою» може відноситися до самого факту виявлення бажання одержати житло у власність, до виду спільної власності та до обох аспектів. Аналіз ч. 2 ст. 8 указаного Закону надає можливість стверджувати, що безумовним є прояв і висловлення насамперед волі осіб, які мають право на приватизацію, на одержання у власність квартири. Адже всупереч їхній волі вони набути у власність житло не можуть. У той же час вони можуть висловитись і за те, який вид спільної власності обрати - часткову чи сумісну.

За ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У разі ж спільної сумісної власності, частки взагалі не визначаються (ч. 1 ст. 368 ЦК України), але при виділі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, кимсь із співвласників, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України).

Відповідно до абз.2 ч.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є у рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Тому, частки ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_7 є рівними, що зумовлює право ОСОБА_1 на спадкування саме 1/2 частки у спірному житлі.

Ця обставина змушує позивача звернутися до суду з позовом до Львівської міської ради, так-як, відповідно до ст.1277 ЦК України, у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття спадщини ними, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статті 1233 ЦК України визначає заповіт як особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкоємці за законом спадкують тільки у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини (частина друга статті 1223 ЦК України). Таким чином, чинне спадкове законодавство України ґрунтується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця над положеннями закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до п. 5 ст. 1268 ЦК України, від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_2 , Львівської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню, оскільки останньою було прийнято спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування за заповітом зазначеного майна та відповідні майнові права спадкодавця.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 76, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України та на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1222, 1258, 1263 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_7 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.11.2019.

Суддя І.Р.Волоско.