Справа № 132/4479/18
Провадження № 22-ц/801/2293/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 рокуСправа № 132/4479/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Якименко М. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області у складі судді Сєліна Є. В. від 04 жовтня 2019 року,

встановив:

30 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом накладення арешту на огорожу літ. № 1, ворота літ. № 2, огорожу літ. № 4, згідно з технічним паспортом на будинок від 16 березня 2015 року, інвентаризаційна справа № 781, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що заборону (арешт) необхідно накласти з метою збереження цілісності майна та уникнення можливості його відчуження.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що згідно з рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від11 травня 2015 року огорожа літ. № 1, ворота літ. № 2, огорожа літ. № 4, що розташовані по АДРЕСА_1 , перебувають у спільному користуванні сторін, заявником не наведено обставин, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема доказів, що відповідач ОСОБА_3 має намір порушити їхню цілісність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення заяви про забезпечення позову, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд не врахував, що між сторонами існує спір про поділ спільного майна подружжя, предметом якого є зазначені огорожі та ворота. Судові справи щодо поділу майна сторін тривають із 2014 року, з тих пір відповідачка чинить перешкоди йому у користуванні спільним майном, погрожувала руйнуванням вказаних огорожі та воріт, відчуженням своєї частини будинку дочці, у зв`язку з чим звернулась за виготовленням технічної документації на її частину будинку. У випадку відчуження частини будинку він втратить можливість вимагати компенсації вартості належної йому частини огорож та воріт, оскільки іншого майна у відповідачки немає.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права відповідно до фактичних обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що вона не містить обставин, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову у виді арешту на огорожі та ворота може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 1 частини першої статті150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заяви про забезпечення позову видно, що жодних обставин, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову виділення в натурі Ѕ частини огорожі, вона не містить, зокрема й тих, що зазначені в апеляційній скарзі, які не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки не були предметом дослідження судом першої інстанції (частини перша, третя статті 367 ЦПК України).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що арешт майна полягає у накладенні заборони на право розпоряджатися ним, однак жодних обґрунтувань щодо можливості окремо від решти садиби розпорядитись огорожами та ворітьми ні заява, ні апеляційна скарга не містять.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

(Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року)

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді: підпис О. Ю. Береговий

підпис М. М. Якименко

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк