КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3639/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року місто Київ

справа №372/3477/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 листопада 2018 року про відмову в задоволенні заяви, постановлену під головуванням ТиханськогоО.Б., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом прокурора Обухівського району в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Державного комітету України по водному господарству до ОСОБА_1, третя особа: човново-стоянковий кооператив «Риф» про знесення самовільно збудованої споруди,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з заявою, в якій просив визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи:

№2-1145 від 29 травня 2009 року,виданий Обухівським районним судом Київської області про зобов'язання ОСОБА_1 знести самовільно збудований гараж, який розташований на земельній ділянці НОМЕР_1 в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в місті Українка Обухівського району Київської області;

№2-1145 від 29 травня 2009 року,виданий Обухівським районним судом Київської області про зобов'язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку НОМЕР_1, якою він користується і яка розташована в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в місті Українка Обухівського району Київської області у попередній стан, що існував до моменту її забудови.

Заяву обгрунтовував тим, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 листопада 2008 року на підставі якого видано вказані виконавчі листи до цього часу не виконано.

Вказував, що ним було здійснено у встановленому законом порядку оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу АДРЕСА_1 і відповідно набуто право власності на цей об'єкт.

Зазначав, що на цокольному поверсі дачного будинку знаходиться гараж, який був об'єктом для знесення у відповідності до рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 листопада 2008 року.

Посилався на те, що реєстрація ним права власності на дачний будинок свідчить про те, що гараж є складовою частиною нерухомого майна, право власності на яке у нього виникло, а тому вважає, що існують обгрунтовані підстави для визнання вищевказаних виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28 листопада 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду та заяву задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не наведено мотивів, з яких він дійшов висновку, що отримання дозвільної документації та реєстрації права власності на майно не є підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню на підставі ч.2 ст.431 ЦПК України.

Посилався на те, що судом належним чином не обґрунтовано наявність у ОСОБА_1 обов'язку щодо виконання судового рішення з врахуванням тієї обставини, що об'єкт який був предметом для знесення - припинив своє існування внаслідок створення нової речі, на яку у останнього виникло право власності, що було належним чином зареєстроване.

Зазначав, що суд першої інстанції не врахував обставин, що свідчать про створення ОСОБА_1 нової речі - дачного будинку, а гараж, що підлягав знесенню - перестав існувати як самостійний об'єкт нерухомості, що потягло за собою відсутність обов'язку останнього щодо його знесення та відповідно приведення ОСОБА_1 земельної ділянки у стан, що існував до забудови.

Відзиву на апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надійшло.

У судовому засіданні апеляційного суду представник заявника доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Позивачі: Обухівська районна державна адміністрація Київської області, Державний комітет України по водному господарству та третя особа: човново-стоянковий кооператив «Риф» у судове засідання не з'явилися про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від Обухівської районної державної адміністрації Київської області надійшло клопотання, в якому остання просить розглядати справу у відсутність їх представника та ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що отримання в установленому законом порядку дозвільної документації на будівництво, здійснення введення дачного будинку в експлуатацію та набуття на нього права власності не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в силу ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки обов'язок боржника є наявний.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 листопада 2008 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2009 року позов прокурора Обухівського району в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації, Державного комітету України по водному господарству до ОСОБА_1, третя особа: човново-стоянковий кооператив «Риф» про знесення самовільно збудованої споруди задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 знести самовільно збудований гараж, який розташований на земельній ділянці НОМЕР_1 в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в містіУкраїнка Обухівського району Київської області.

Зобов'язано ОСОБА_1 привести земельну ділянку НОМЕР_1 якою він користується і яка розташована в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в місті Українка Обухівського району Київської області, у попередній стан, що існував до моменту їх забудови.

На виконання вказаного рішення Обухівським районним судом Київської області було видано два виконавчі листи.

Як вбачається з витягу з інформації про виконавче провадження, 01 березня 2011 року заступником начальника відділу ДВС Обухівського РУЮ Київської області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №26852765 на примусове виконання виконавчого листа №2-1145 виданого 29 травня 2009 року Обухівським районним судом Київської області.

Станом на дату розгляду заяви судом, виконавче провадження не завершено.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ч.5 ст.124 Конституції України).

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження розглядається як завершальна стадія судового провадження, сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на матеріально-правові та процесуально-правові.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов'язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданих до суду документах відсутні дані про повне виконання рішення судуОбухівського районного суду Київської області від 03 листопада 2008 року, яке вступило в законну силу і є обов'язковимдо виконання згідно вимог ст.18 ЦПК України.

Крім того, як зазначив представник заявника у судовому засіданні апеляційного суду після ухвалення рішення про знесення гаражу ОСОБА_1 здійснив над вказаним гаражем будівництво приміщення, а тому фактично гараж є складовою частиною побудованого дачного будинку на який в установленому порядку останній зареєстрував право власності.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що здійснюючи вказані дії по будівництву над гаражем дачного будинку ОСОБА_1 вчинив дії по будівництву на власний розсуд.

А відтак, доводи заяви та апеляційної скарги про неможливість виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_1в установленому законом порядку отримано дозвільну документацію на будівництво та здійснено введення дачного будинку в експлуатаціюскладовою частиною якого є гараж, а тому об'єкт, який був предметом для знесення припинив своє існування внаслідок створення нової речі, на яку у заявникавиникло право власності, що було належним чином зареєстроване колегія суддів відхиляє, оскільки набуття права власності на майно, яке зобов'язано знести за рішенням суду, після набрання рішенням законної сили не може бути підставою для невиконання судового рішення, яким зобов'язано знести таке майно.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зміна статусу об'єкта у відношенні якого у боржника виник обов'язок знесення не припиняє такого обов'язку встановленого судовим рішенням.

Отже, обставини, на які посилається заявник не є підставами для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню в силу ч.2 ст.432 ЦПК України, а відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Обухівського районного суду Київської області від 28 листопада 2018 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: