Номер провадження 2/243/568/2019
Номер справи 243/344/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(Заочне)

« 05 » листопада 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що постановою суду від 20.11.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 26.10.2018 року о 12.00 год. ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , по вул. Сучасній, біля будинку № 38, керуючи належним йому тр анспортним засобом ЗАЗ AF4854 FORZA державний номер НОМЕР_1 , рухався по мокрому асфальтовому покриттю, та під час зустрічного роз`їзду, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем Toyota RAV 4 державний номер НОМЕР_2 , та після чого скоїв неконтрольований рух та здійснив зіткнення з автомобілем SUZUKI Grand Vitara державний номер НОМЕР_3 , чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобіль SUZUKI Grand Vitara державний номер НОМЕР_3 , що належить позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження. Згідно з висновком № 143 експертного авто товарознавчого обстеження від 29.10.2018 року, визначена вартість заподіяної позивачу матеріальної шкоди в пошкодження в ДТП її автомобілю SUZUKI Grand Vitara державний номер НОМЕР_3 , яка складає 30 478 гривен 60 копійок, з яких 15 239.30 гривен вартість відновлюваного ремонту автомобілю, а 15 239.30 гривен це величина втрати товарної вартості авто. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу АМ- від 31.03.2018 року. Після ДТП сторони звернулися із заявами до ТДВ СК «Альфа-Гарант, на що отримали відповідь про те, що після розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, та визнання ОСОБА_2 винним судом, страхова компанія відшкодує завдані позивачу в результаті ДТП збитки. 03 грудня 2018 року на картковий рахунок позивача в АТ КБ «Приватбанк», ТДВ СК «Альфа-Гарант» були перераховані в рахунок відшкодування завданих збитків грошові кошти в сумі 6 275.00 гривень, що не відповідає вартості завданої позивачу в результаті ДТП шкоди. Страхова компанія зробила калькуляцію вартості відновлюваного ремонту, та вирішила виплатити позивачу не всю суму завданої матеріальної шкоди, а лише частку 9 930.00 гривень. З урахуванням того, що поліс страхування цивільно-правової відповідальності АМ- від 31.03.2018 року передбачає франшизу в сумі 2000.00 гривень, позивачу страховою компанією було сплачено лише 6 275.00 гривень. Телефоном позивач повідомила ОСОБА_2 про те, що страхова компанія, в якій застрахована його цивільно-правової відповідальності, відмовляється відшкодовувати їй завдану матеріальну шкоду, та що згідно умов страхування він також повинен сплатити їй грошові кошти в сумі 2000.00 гривень у вигляді франшизи, та 15 239.30 гривень величину втрати товарної вартості її нового автомобілю, на що останній повідомив, що йому в страховій компанії повідомили про виплату позивачу всієї суми згідно висновку експерта, та що він відмовляється виплачувати їй грошові кошти на відшкодування завданих ним матеріальних збитків. В результаті ДТП позивач відчула сильний шок та страх за своє життя. Крім цього, ОСОБА_2 було пошкоджено її автомобіль, який на момент ДТП був практично новий, цей автомобіль був придбаний за 15 днів до ДТП. Грошові кошти на автомобіль вона накопичувала тривалий час, обмежуючи себе у всьому. Моральну шкоду вона оцінює в 2000 гривень. 12 лютого 2019 року між позивачем та товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було укладено Угоду про виконання зобов`язань, в якій сторони нашли згоду про можливість врегулювання спору, здійсненням страховою компанією виплати позивачу страхового відшкодування в сумі 10 675.00 гривень.

В зв`язку з викладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків, грошові кошти в сумі 17 239.30 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 2000.00 грн., витрати по сплаті судового збору 768.40 грн., витрати на правову допомогу 3000.00 грн., вартість проведення експертного авто товарознавчого дослідження 800.00 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Третя особа, ТДВ СК «Альфа-Гарант», в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до наступного висновку.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2018 року по справі № 243/10687/18 відповідач ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП .

Постановою суду від 20.11.2018 року, яка набула законної сили, встановлено, що 26.10.2018 року о 12.00 год. у м. Слов`янську, по вул. Сучасній, біля будинку № 38, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ АF4854 FORZA, д/н НОМЕР_1 , рухаючись по мокрому асфальтному покриттю під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем Toyota RAV 4, д/н НОМЕР_2 , та після чого скоїв неконтрольований рух та здійснив зіткнення з автомобілем SUZUKI Grand Vitara, д/н НОМЕР_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 29.10.2018 року за №143 встановлено, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля SUZUKI Grand Vitara, д/н НОМЕР_3 становить 30478,60 грн.

Згідно з довідкою Територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 19.12.2018 року транспортний засіб ЗАЗ АF4854 FORZA, д/н НОМЕР_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу АМ- від 31.03.2018 року, ліміт відповідальності за майнову шкоду становить 100 000 грн., франшиза 2000 грн.

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 10.12.2018 року на картку клієнта ОСОБА_1 від ТДВ СК «Альфа-Гарант» зараховано страхове відшкодування в сумі 6275,00 грн.

12.02.2019 року між ОСОБА_1 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» укладено угоду про виконання зобов`язань, за якою сторони дійшли згоди, що належна ОСОБА_1 сума страхового відшкодування за вищевказаним страховим випадком становить 10675 грн., в зв`язку з чим страхова компанія зобов`язалась доплатити позивачу 4400 грн.

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 20.02.2019 року на картку клієнта ОСОБА_1 від ТДВ СК «Альфа-Гарант» зараховано страхове відшкодування в сумі 4378,00 грн.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14, від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 29.10.2018 року за №143 встановлено втрату товарної вартості транспортного засобу в розмірі 15239,30 грн.

Поняття «франшиза» міститься у статті 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування.

Застосування франшизи передбачено статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За ст. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Судом було встановлено, що сума завданих матеріальних збитків ОСОБА_1 у вигляді франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ- від 31.03.2018 року дорівнює 2000 грн., яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з особи, винної у спричиненні ДТП від 26.10.2018 року, якою є ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити в повному обсязі у розмірі 17239,30 грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши доводи позивача щодо завданої йому моральної шкоди, форм її прояву, конкретні обставини спірних правовідносин, наслідки вчиненого відповідачем ДТП, суд вважає, що розмір моральної шкоди у 2 000,00 грн. буде розумним, справедливим та адекватним способом відновлення порушеного немайнового права позивача.

В зв`язку з викладеним, вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 768,40 грн., витрати на проведення товарознавчого дослідження в розмірі 800,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції №38189440 від 14.01.2019 року позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до розрахунку від 28.02.2019 року ОСОБА_1 сплачено за правничу допомогу по даному позову 3000 грн.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, в розмірі 3000 грн.

Крім того, позивачем надано квитанцію від 29.10.2018 року за понесені витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, розмір яких склав 800 грн.

Згідно з ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 800 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13, 141,259,264,265,268,280-283 ЦПК України, ст. ст.22,1166,1177 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 17 239 (сімнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн. 30 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп., а всього 23 807 (двадцять три тисячі вісімсот сім) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текс судового рішення складено 11 листопада 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова