Справа № 379/34/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.,

за участю секретаря: Іванченко Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Тараща в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Веллфін», представник: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2019 представник позивача звернулась до Таращанського районного суду Київської області з даним позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Веллфін» грошові кошти в розмірі 63 430,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 гривень.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує наступним.

18.01.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики № 4382 в електронній формі, предметом якого було передача у позику відповідачу 2000,00 грн. Факт отримання відповідачем коштів на картковий рахунок підтверджується повідомленням від 18.12.2018 року ТОВ «Платежі Онлайн». Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останньої утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. У прохальній частині позову зазначила про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім того, 26.02.2019 представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому просить врахувати пояснення, доводи та аргументи позивача та задовольнити позовні вимоги ТОВ «Веллфін» до ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у призначене судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила, проте 06.02.2019 подала до суду відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить відмовити ТОВ «Веллфін» у задоволенні позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 18.01.2016 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 4382, в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на офіційному веб-сайті https:// creditup.com/ua. Договір від 18.01.2016 підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 1.3 договору встановлено, що позика надається строком на 15 діб.

Позивач свої зобовязання за договором від 18.01.2016, в порядку встановленому п. 1.4 договору позики, виконав. На картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 2000,00 грн, що підтверджується повідомленням від 18.12.2018 року ТОВ «Платежі онлайн».

Відповідно до п. 1.1, 1.5 договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 26.12.2018 становить 63 430,00 грн., з яких 2 000,00 грн.- основний борг, 61 430,00 грн заборгованість по відсоткам.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ОСОБА_3 України «Про електронну комерцію», де в статті 11 зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього ОСОБА_3; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього ОСОБА_3; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.

Так, у статті 13 ОСОБА_3 України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно із договором від 18.01.2016 року позика надавалась строком на 15 днів, зі сплатою відсотків за користування позикою. Термін повернення позики за умовами договору 06.03.2016.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві суму позики. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно із ч. 4 ст. 631 закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

До відносин за договором позики застосовуються положення параграфа 1 Позика глави 71 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.1.5 договору позики , нарахування процентів за користування позикою проводиться: 1,5% від суми позики, але не менше ніж 50 грн за перший день користування позикою; 1,5 % від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.2. договору ( строк дії договору 15 днів, але в будь-якому разі діє до повного виконання позичальником своїх зобовязань); 3% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.2 договору.

Відповідно до графіку розрахунків, який є невідємною частиною договору позики від 18.01.2016, дата погашення заборгованості є 02.02.2016, з урахуванням процентів 2470 грн.

Відповідно до п.7.7 договору позики від 18.01.2016 до правовідносин за цим договором встановлюється загальний строк позовної давності у три роки.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 61430 грн відсотків за користування позикою з простроченням у 1013 календарних дні та основну суму позики в сумі 2000 грн.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх інтересів в межах строків позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Відповідно до ч. 5ст. 177 ЦПК України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 1, 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо порушення позивачем ОСОБА_3 «Про захист прав споживачів», оскільки воно не ґрунтується на доказах та конкретних нормах матеріального права.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1762, 00 гривень.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 612, 629, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 88, 137, 141, 223, 263-265, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», , що знаходиться за адресою: 03061, м. Київ вул. Героїв Севастополя, 48, заборгованість за договором № 4382 від 18.01.2016 року про надання позики в сумі 63 430,00 грн., з яких: 2000,00 грн. основний борг, 61 430, 00 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», , що знаходиться за адресою: 03061, м. Київ вул. Героїв Севастополя, 48, судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:ОСОБА_4