Провадження № 2/522/4868/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шкамерди К.С.
за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» до ОСОБА_1 про відшкодування різниці матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування різниці матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» різницю матеріальної шкоди у розмірі 7 819,99 грн. та судових витрат у розмірі 1762,00 грн..
Позивач, будучи сповіщеним належним чином до суду не з'явився, від представника позивача надійшла письмова заява, по якій позивач просить суд справу розглянути за відсутності представника позивача, просить позов задовольнити проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду повторно не з'явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надавав та не заявляв.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
Судом встановлено, що 09.06.2016 р. між фізичною особою ОСОБА_3, місце реєстрації м. Одеса, пр. А. Глушко, буд. 1, кори. 1, кв. 90 та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів 202-004-1/16 ОРУ, на підставі якого, АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» взяло на страхування майнові інтереси страхувальника повязані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Nissan Qashqai» д.н. НОМЕР_1.
04.04.2017 р. на чергових загальних зборах акціонерів Приватного акціонерного товариства AT «СГ «Ю.БІ.АЙ» було прийнято рішення про перейменування Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» на Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ- КООП» у звязку з чим, в подальшому АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» звертається до суду та сторін справи від імені Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП».
31.12.2016 р. у м. Одеса, пров. Каретний, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого т/з «Nissan Qashqai» ВН1428СА під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, за наслідками ДТП застрахований автомобіль та другий колісний транспортний засіб зазнали пошкоджень.
Згідно Постанови Приморського районного суду м. Одеси, водія т/з «Mercedes-Benz» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2, визнано винним у настанні ДТП, а отже і у пошкодженні застрахованого автомобіля НОМЕР_4.
Так, за умовами укладеного Договору страхування, ОСОБА_3 звернулась до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками пошкодження її застрахованого автомобіля у ДТП 31.12.2016 р.
Для встановлення наслідків та визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних застрахованому транспортному засобу, AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було замовлено Аварійний сертифікат з оцінки транспортного засобу, у ФОП ОСОБА_4, оформленого 13.01.2017 р. за № 2739.
Згідно Аварійного сертифікату вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_4 склала 32 565,45 грн.
Виконуючи, взяті обовязки за Договором страхування, за наявності Заяви на виплату страхового відшкодування, 03.02.2017 р., у відповідності до складеного страхового акту № 202-017/17 АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та страхувальник узгодили про здійснення виплати страхового відшкодування на загальну суму 27 195,44 грн. (двадцять сім тисяч сто девяносто пять 44 коп.).
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, «шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою».
Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦКУ, «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі (права власності, інше речове право, договорів підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку».
Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993, ст. 1191 ЦК України, до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, відповідно до чинного законодавства України, за результатом встановленої у водія т/з «Mercedes-Benz» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 вини в настанні ДТП, та відшкодованих збитків водію «Nissan Qashqai» ВН1428СА, в AT СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» виникає право звертатись з вимогою про повернення сплачених коштів по страховому випадку.
На момент ДТП, цивільна правова відповідальність водія т/з «Mercedes-Benz» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «СК «Універсальна» і за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченим полісом серії АЕ/8007465.
Отже до позивача першочергово перейшло право вимоги з відшкодування, понесених витрат внаслідок настання страхового випадку до страховика водія ОСОБА_2.
Відповідно ст. 999 ЦК України, «Законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).».
Відповідно ст. 2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються І Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.».
Так згідно ст. 3 Закону № 1961-IV «Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.».
Таким чином, на умовах Полісу АЕ/8007465, Позивач звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» як до страховика цивільно-правової відповідальності водіїв/власників т/з «Mercedes-Benz» д.н. НОМЕР_3, про відшкодування в порядку регресу матеріальних збитків, завданих застрахованим водієм автомобілю НОМЕР_4 в наслідок ДТП, яке має всі ознаки страхового випадку за Законом N 1961- IV, в розмірі страхового відшкодування, а саме 27 195,44 грн.
Таким чином, на розрахунковий рахунок ПАТ «СК «Універсальна» на підставі полісу АЕ/8007465, у порядку закону № 1961-IV відшкодувало на користь позивача майнові витрати, понесені у звязку із настанням страхового випадку із застрахованим т/з «Nissan Qashqai» ВН1428СА, в розмірі 19 375,45 грн. (девятнадцять тисяч триста сімдесят пять гривень 45 коп.).
Враховуючи, що витрати позивача скореговані ПАТ «СК «Універсальна» на умовах Закону № 1961- IV, а отже є не повними та не відповідають фактичному розміру страхового відшкодування, сплаченого на користь власника пошкодженого т/з «Nissan Qashqai» ВН1428СА на підставі Договору страхування.
Як передбачено ст. 1194 ЦК України, «уразі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».
За таких обставин, для повного відшкодування матеріальних витрат, здійснених за договором страхування, позивач набув право звернутись в порядку регресу до відповідача (як до особи, який безпосередньо має відношення до настання страхового випадку 31.12.2016 р. та пошкодження т/з «Nissan Qashqai» ВН1428СА) із вимогою про погашення різниці страхової суми, яка не була забезпечена ПАТ «СК «Універсальна» за полісом АЕ/8007465, в розмірі 7 819,99 (сім тисяч вісімсот девятнадцять гривень 99 коп.).
З метою врегулювання майнової заборгованості в досудовому порядку, позивачем 21.11.2017 р. на адресу відповідача було направлено заяву із пропозицією добровільно відшкодувати у порядку регресу виниклу різницю з виплаченого АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» страхового відшкодування по застрахованому т/з «Nissan Qashqai» ВН1428СА, в розмірі 7 819,99 (сім тисяч вісімсот девятнадцять гривень 99 коп.), однак в добровільному порядку відповідач відшкодування не здійснив.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як зазначено в ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У той же час, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлює, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про набуття позивачем права регресної вимоги після виплати страхового відшкодування та задоволення вимог позивача в повному обсязі.
Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті суми судового збору у розмірі 1762,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову про відшкодування в порядку регресу витрат повязаних з регламентною виплатою.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 128, 130, 133, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282, 354, 496 ЦПК України; ст. ст.. 1, 2, 11, 23, 256, 979, 990, 1166, 1187, 1191 ЦК України; Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» до ОСОБА_1 про відшкодування різниці матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя К.С. Шкамерда