БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2633/16-ц
провадження № 2/361/26/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2,

Позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та надвірних будівель в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася із позовом до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та надвірних будівель в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що позивач та відповідач є дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6. 25 березня 1985 року помер ОСОБА_5 Після його смерті спадщину прийняла дружина матір сторін у справі ОСОБА_6, яка 25 червня 2007 року померла. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані у с. Бобрик по вул. Набережній, 47, Броварського району Київської області. Спадковий будинок складається із: житлового будинку загальною площею 74,4 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., службовою площею 25,0 кв.м., позначений на плані під літерою «А», сарай «Б», погріб «Д», вбиральня «Ж», колодязь «К», огорожа «N». Після смерті ОСОБА_6 позивач та відповідач успадкували по Ѕ частині вказаного спадкового будинку. Також, після смерті ОСОБА_6 залишилася земельна ділянка площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку у с. Бобрик по вул. Набережній, 47. У спадковому будинку постійно проживають відповідач ОСОБА_4 разом із своїм сином. Відповідач вважає себе власником усього спірного житлового будинку та не бажає добровільно встановити порядок користування ним та земельною ділянкою. За таких обставин, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом, в якому просить: поділити спірний житловий будинок в натурі між власниками, виділивши у користування ОСОБА_3 її Ѕ частку, іншу Ѕ частку будинку з надвірними будівлями залишити у користування відповідача ОСОБА_4; встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,13 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку у с. Бобрик по вул. Набережній, 47, виділивши у користування позивача ОСОБА_3 її Ѕ частину.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Шинкаря А.О. від 06 травня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

У звязку із припиненням повноважень судді Броварського міськрайонного суду Київської області Шинкаря А.О., розпорядженням виконуючого обовязки керівника апарату суду від 07 жовтня 2016 року за № 648 призначено повторний автоматизований розподіл даної цивільної справи.

07 жовтня 2016 року цивільна справа за № 361/2633/16-ц надійшла у провадження судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Також, просила здійснити поділ житлового будинку та земельної ділянки відповідно до варіанту 2, який запропонований у висновку експерта від 27.07.2018 р., виділивши їй частину будинку як першому співвласнику. Категорично заперечувала проти поділу будинку за першим варіантом, оскільки при такому поділі у співвласників у спільному користуванні залишається частина земельної ділянки, що в подальшому призведе до суперечок між сторонами.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, не погоджуючись із жодним запропонованим експертом варіантом поділу житлового будинку. Пояснила, що заперечує проти отримання компенсації за збільшення частки позивача у праві власності на житловий будинок, оскільки вона в цьому будинку фактично проживає. Також вважає несправедливим другий варіант поділу, так як одному співвласнику відходять майже всі надвірні споруди, а іншому лише частина будинку.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2012 року та копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2013 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 належить по Ѕ частині житловий будинок № 47, площею 74,4 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., службовою площею 25 кв.м., позначений на плані літерою «А», з надвірними будівлями та спорудами: сараєм «Б», погребом «Д», вбиральнею «Ж», колодязем «К», огорожею «N», що знаходяться по вул. Набережній у с. Бобрик Броварського району Київської області (а.с. 7-9).

Із довідки № 179, виданої 22 березня 2017 року виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Київської області, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають у користуванні земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,13 га у селі Бобрик, вул. Набережна, 47, Броварського району Київської області (а.с. 87).

З технічного паспорту встановлено, що житловий будинок №47 по вулиці Набережній у селі Бобрик Броварського району Київської області складається з: кухні 17,0 кв.м., коридору 8,0 кв.м., житлової 23,7 кв.м., житлової 13,3 кв.м., житлової 12,4 кв.м. (а.с. 10-13).

Рішенням виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Київської області від 25 березня 2016 року за № 11 ОСОБА_7 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на перебудову та перепланування житлового будинку у селі Бобрик, вул. Набережна, 47, Броварського району Київської області (а.с. 20).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2016 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: визначити дійсну вартість житлового будинку з господарськими спорудами й будівлями, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Бобрик, вул. Набережна, 47; визначити можливі варіанти поділу будинку з надвірними будівлями та спорудами. При відхиленні від ідеальних часток провести розрахунки грошової компенсації при перерозподілі часток; визначити можливі варіанти користування земельною ділянкою площею 0,13 га відповідно до часток співвласників у праві власності на житловий будинок з урахуванням варіантів поділу будинку (а.с. 29-30).

На виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2016 року судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_8 надано висновок від 27.07.2018 р. за № 21851/16-43/13202/13203/18-43 за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (а.с. 62-81).

Із вищевказаного висновку експерта вбачається, що сторонам запропоновано два варіанти поділу будинку № 47, що розташований по вулиці Набережній у селі Бобрик Броварського району Київської області. За першим варіантом фактичні частки співвласників в будинку становлять: І співвласник 41/100, ІІ співвласник 59/100. За другим варіантом фактичні частки співвласників у будинку становлять: І співвласник - 64/100, ІІ співвласник 36/100. Щодо визначення порядку користування спірною земельною ділянкою, у висновку зазначено, що ідеальні частки співвласників у земельній ділянці становлять: І-співвласник 642 кв.м., ІІ-співвласник 642 кв.м. Також, експертом запропоновано два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, які відповідають запропонованим варіантам розподілу житлового будинку.

Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

У частині 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, і при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Згідно роз'яснень, наданих судам у пп. 6, 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

При поділі житлового будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.

Відповідно до вимог ст. 152 ЖК УРСР обов'язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів, якщо таке переобладнання передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

Переобладнання та перепланування будинку повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо.

Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки; висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов'язаних із цим переобладнанням і переплануванням; висновки інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

До такого висновку також прийшов Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року (провадження 61-10614св18).

Вирішуючи такі спори, суд з урахуванням вимог ст. 12 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист повинен відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а у необхідних випадках: висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Відповідно до вищевказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи № 21851/16-43/13202/13203/18-43 від 27.07.2018 р. запропоновано два варіанти поділу спірного житлового будинку. Як при першому, так і при другому варіанті поділ будинку можливий лише при умові проведення одночасного підсилення конструкцій будинку та реконструкції приміщень квартир для приведення їх у відповідність вимогам будівельних норм.

На виконання вимог ст. 152 ЖК України стороною позивача до суду надано рішення виконавчого комітету Бобрицької сільської Броварського району Київської області від 25 березня 2016 року, яким надано дозвіл на проведення робіт по переобладнанню та переплануванню житлового будинку по вул. Набережній, 47, в селі Бобрик Броварського району Київської області. Однак, таке рішення отримане позивачем ще до проведення висновком судової експертизи, без урахуванням запропонованих судовим експертом варіантів поділу будинку, та перевірки чи відповідатимуть будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам житлові приміщення, після їх переобладнання на підставі того чи іншого варіанту. Тому, суд таке рішення органу місцевого самоврядування не може взяти до уваги.

Також, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи судом роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, розяснено можливість сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

На запитання суду про надання доказів чи необхідності витребування відповідних доказів на підтвердження того, чи відповідають будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам житлові приміщення, які фактично залишаться в користуванні сторін після обрання першого чи другого варіантів, сторонами не надано.

Аналізуючи зібрані письмові докази по справі щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку відповідно до належних їм часток, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно ст. 120 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни його цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно із ч. 2, 3, 4 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: в) співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 7 Перехідних положень ЗК України, громадяни, що одержали у тимчасове користування земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, до матеріалів справи надана довідка 179 від 22 березня 2017 року, яка видана виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Київської області, де зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають у користуванні земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,13 га у селі Бобрик, вул. Набережна, 47, Броварського району Київської області.

У висновку експерта визначено, що фактичний розмір земельної ділянки, яким користуються сторони становить 0, 1284 га.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що сторонам у встановленому законом порядку виділена у користування спірна земельна ділянка у розмірі 0, 13 га, конкретної конфігурації та розміщення. Також до матеріалів справи не надано належних доказів на підтвердження виділення у встановленому законом порядку у користування спірної земельної ділянки у розмірі 0, 13 га, конкретної конфігурації та розміщення, попередньому власнику житлового будинку, тобто спадкодавцю ОСОБА_6

Отже, позовні вимоги про визначення порядку користування між співвласниками земельною ділянкою є необґрунтованими та передчасними.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх недоведеністю.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 152 ЖК України, ст.ст. 356, 364, 367, ЦК України, ст. ст. 13, 76, 80, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та надвірних будівель в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_3, адреса проживання: 01000, АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, гурт.

Суддя Н.М. Петришин