УХВАЛА

26 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 461/8847/17

провадження № 61-3724ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на постанову Львівського апеляційного суду від 17 січня 2019 року у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна», яке звернулося в інтересах публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» (далі - ТзДВ «Інтер-Ріск Україна») звернулося до суду із позовом в інтересах публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (далі - ПАТ «КРЕДОБАНК»), в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 198, 04 долари США, що згідно курсу НБУ становить 5 297, 82 грн.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 28 лютого 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за договором № НОМЕР_1 від 11 квітня 2008 року у розмірі 198, 04 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28 лютого 2018 року становить 5 335 (п'ять тисяч триста тридцять п'ять ) гривень 20 (двадцять) копійок. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 січня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «КРЕДОБАНК», у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, у якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Предметом позову у цій справі є стягнення 5 335, 20 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 * 1 921 грн = 192 100 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Ураховуючи те, що оскаржуване судове рішення ухвалене у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на постанову Львівського апеляційного суду від 17 січня 2019 року у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна», яке звернулося в інтересах публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель