Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача адвокатів Козака І.О., Загорського О.О.,

представника Тернопільської обласної ради Кузьми Г.Р.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради про визнання незаконним розпорядження за №123 від 05 червня 2019 року про звільнення позивача із займаної посади,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із позовом до Тернопільської обласної ради про визнання незаконними розпорядження за №123 від 05 червня 2019 року про звільнення позивача із займаної посади та рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу від 24 липня 2019 року.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що починаючи з 19 листопада 1987 року працює на посаді лікаря спочатку Тернопільської обласної станції переливання крові, а в подальшому Тернопільського обласного центру служби крові по безстроковому трудовому договорі. Відповідно до рішення Тернопільської обласної ради за №1251 від 06 листопада 2018 року «Про перетворення Тернопільського обласного центру служби крові» в комунальне некомерційне підприємство «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради (далі -КНП «Тернопільський обласний центр служби крові», підприємство) проводилась реорганізація центру служби крові, якою займався він, як керівник установи.

На початку липня 2019 року йому стало відомо, що 05 червня 2019 року розпорядженням голови Тернопільської обласної ради за №123 із ним припинено трудові відносини і звільнено з посади головного лікаря, хоча обов`язки виконує по сьогоднішній день. Вважає, що дане розпорядження голови Тернопільської обласної ради за №123 від 05 червня 2019 року є незаконним і підлягає скасуванню.

Так, вказаним розпорядженням його звільнено із займаної посади згідно п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпПУ.

Відповідно до рішення Тернопільської обласної ради за № 1251 від 06 листопада 2018 року відбулось перетворення Тернопільського обласного центру служби крові в комунальне некомерційне підприємство «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради шляхом реорганізації установи. При зміні власника, а також у разів реорганізації дія трудового договору продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Трудовий договір із ним укладено безстроково. Будь-якого скорочення чисельності або штату працівників не було. Тому саме по собі рішення відповідача про перетворення Тернопільського обласного центру служби крові не може бути підставою для розірвання трудового договору. Відтак, вважає, що розпорядження про звільнення з роботи є незаконним.

Крім цього, цим же розпорядження його призначено з 06 червня 2019 року виконуючим обов`язки на посаді генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр служби крові». На момент винесення розпорядження такої юридичної особи не існувало. Будь-яких записів про звільнення у трудову книжку не вносилось.

27 червня 2019 року головою Тернопільської обласної ради винесено розпорядження за №160 «Про утворення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора». Після оголошення конкурсу він подав документи для прийняття участі у конкурсі. 24 липня 2019 року відбулося два засідання конкурсної комісії та рішенням конкурсної комісії від 24 липня 2019 року переможцем конкурсу визначено Вінницького Я ОСОБА_2 А. Вважає дане рішення незаконним, оскільки воно приймалося шляхом таємного голосування бюлетенями, хоча згідно діючого законодавства рішення конкурсної комісії приймаються шляхом відкритого поіменного голосування.

Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов та визнати незаконними розпорядження за №123 від 05 червня 2019 року про звільнення із займаної посади та рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу від 24 липня 2019 року.

29 серпня 2019 року відповідач подав відзив на позов. Зазначив, що 06 листопада 2018 року Тернопільська обласна рада, як засновник та власник, прийняла рішення за №1251 «Про перетворення Тернопільського обласного центру служби крові в КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР. Вказаним рішенням передбачалось припинити юридичну особу Тернопільський обласний центр служби крові шляхом перетворення в КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР; вважати КНП «Тернопільський обласний центр служби крові»» ТОР правонаступником прав, обов`язків і зобов`язань Тернопільського обласного центру служби крові», передати наявне майно та утворити комісію з припинення юридичної особи на чолі з ОСОБА_1 ; головному лікареві в місячний строк подати на затвердження ТОР проект статут КНП.

Реалізацією рішення ТОР за №1251 займався саме позивач. ОСОБА_1 підготовлено та подано ТОР на затвердження статус підприємства та передавальний акт рахунків, матеріальних цінностей та активів. 05 лютого 2019 року головою ТОР проведено нараду з питань перетворення закладів охорони здоров`я, на якій був присутній позивач. Головою ТОР наголошено, що після завершення процедури перетворення закладів охорони здоров`я та державної реєстрації юридичних осіб, будуть проведені конкурси на зайняття вакантних посад керівників КНП, за результатами яких, з переможцями конкурсів буде укладено контракти. Внесено зміни до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників та з 01 січня 2019 року вводиться нова посада генеральний директор, начальник закладу охорону здоров`я.

Таким чином, фактично відбулась зміна істотних умов праці у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а тому можливе звільнення із займаної посади. 05 лютого 2019 року ОСОБА_1 особисто під розписку вручено письмове попередження ТОР від 04 лютого 2019 ролу за №04-111 про зміну істотних умов праці у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Вказаним документом позивака було особисто попереджено про зміну істотних умов праці у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та можливе звільнення із займаної посади. 04 червня 2019 року рішенням ТОР за №1370 «Про затвердження статуту КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» затверджено статут КНП та передбачено подати Статус державному реєстраторові.

05 червня 2019 року розпорядження голови ТОР вирішено припинити трудові відносини із позивачем для завершення процедури перетворення Тернопільського обласного центру служби крові в КНП. Цим же розпорядження, головою ТОР позивача призначено з 06 червня 2019 року виконуючим обв`язки на посаді генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР. Про вказане розпорядження було повідомлено позивача під підпис. Вказані обставини підтверджують, що позивачу було відомо про існування оскаржуваного розпорядження з дня його винесення, відтак його твердження про те, що він дізнався про звільнення на початку липня є безпідставними.

Більше того, 10 червня 2019 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію новоутвореної юридичної особи і внесено відомості щодо її керівника- Лучанка П.І. Саме позивач подавав державному реєстраторові для державної реєстрації юридичної особі усі необхідні документи. Факт звернення позивача до державного реєстратора свідчить про згоду останнього і визнання правомірності оскаржуваного в судовому порядку розпорядження голови ТОР. До трудової книжки позивача внесено відповідні записи про звільнення та призначення останнього в.о. генерального директора КНП.

У подальшому було створено конкурсну комісію з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади керівника КНП ««Тернопільський обласний центр служби крові» та оголошено конкурс на зайняття вакантної посади генерального директора. До участі у конкурсні на заміщення вакантної посади генерального директора допущено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 24 липня 2019 року відбулось друге та третє засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу, на яких також вирішено проводити голосування з обрання кандидатури генерального директора бюлетенями шляхом таємного голосування. 24 липня 2019 року на засіданні конкурсної комісії заслухано конкурсні пропозиції учасників конкурсу, проведено співбесіди та визначено переможцем конкурсу ОСОБА_3 . Під час проведення конкурсу не було допущено будь -яких порушень вимог чинного законодавства. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також представник відповідача зазначив про пропущення позивачем строків звернення до суду, посилаючись на те, що наказ про звільнення був вручений позивачу 06 червня 2019 року, а до суду він звернувся лише 30 липня 2019 року і не подав доказів щодо поважності причин пропуску вказаного строку.

Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради від 24 липня 2019 року закрито на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК.

У судовому засіданні позивач та його представники- адвокати Козак І.О. та Загорський О.О. позов підтримали та просили задовольнити. Звернули увагу суду на те, що штат працівників після реорганізації не змінився.

Крім того, просили визнати поважними причини пропуску позивачем строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, передбаченого ч.1 ст.233 КзпП України та поновити його, посилаючись на те, що після звільнення позивач продовжував працювати на посаді в.о. генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр переливання крові», фактично виконував обов`язки генерального директора підприємства. Крім того, у нього хворий син та дружина, яка у період червень-липень перебувала на лікуванні.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що звільнення позивача проведено з дотримання вимог законодавства. Крім того, позивачем пропущений строк звернення до суду.

Судом встановлено, що з 19 листопада 1987 року ОСОБА_1 працює на посаді головного лікаря спочатку Тернопільської обласної станції переливання крові, а в подальшому Тернопільського обласного центру служби крові по безстроковому трудовому договорі, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами спору.

Рішенням Тернопільської обласної ради за №1251 від 06 листопада 2018 року «Про перетворення Тернопільського обласного центру служби крові» в комунальне некомерційне підприємство «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради вирішено провести реорганізацію шляхом перетворення Тернопільського обласного центру служби крові в КНП «Тернопільський обласний центр служби крові». Припинити юридичну особу Тернопільський обласний центр служби крові шляхом перетворення в КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР. Вважати КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» правонаступником Тернопільського обласного центру служби крові.

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 особисто під розписку попереджено про зміну істотних умов правці у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, що підтверджується письмовим попередженням від 04 лютого 2019 року за № 04-111.

Розпорядженням Тернопільської обласної ради за № 1370 від 04 червня 2019 року, відповідно до рішенням Тернопільської обласної ради за №1251 від 06 листопада 2018 року «Про перетворення Тернопільського обласного центру служби крові» в комунальне некомерційне підприємство «Тернопільський обласний центр служби крові», затвердженно статут КНП «Тернопільський обласний центр служби крові»

Розпорядженням голови Тернопільської обласної ради за №123 від 05 червня 2019 року «Про припинення трудових відносин із ОСОБА_1 » вирішено звільнити з 05 червня 2019 року ОСОБА_1 з посади головного лікаря Тернопільського обласного центру служби крові у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпПУ.

Цим же розпорядженням, позивача призначено з 06 червня 2019 року виконуючим обов`язки на посаді генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР, до призначення за результатами конкурсу кандидатури на вакантну посаду генерального директора.

У трудовій книжці позивача, 05 червня 2019 року здійснено запис за № 30 про звільнення з посади головного лікаря Тернопільського обласного центру служби крові на підставі розпорядження голови ТОР за №123 від 05.06.2019 року. Також здійснено запис за № 31 про призначення позивача виконуючим обов`язки на посаді генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР .

Вказане розпорядження про звільнення вручено позивачу особисто 06 червня 2019 року, що визнається останнім та підтверджується його підписом на розпорядженні.

Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 10 червня 2016 року державним реєстратором внесено відомості до державного реєстру про припинення юридичної особи та проведення державної реєстрації юридичної особи шляхом перетворення- КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР, керівник - в.о. генерального директора Лучанко П.І.

Згідно опису документів, що надавались державному реєстраторові для проведення даної реєстраційної дії 10 червня 2019 року встановлено, що вказані документи подані ОСОБА_1

Розпорядженням голови Тернопільської обласної ради за № 138 від 11 червня 2019 року вирішено провести у Тернопільській обласній раді конкурси на заміщення вакантних посад, у тому числі посади генерального директора (головного лікаря) КНП «Тернопільський обласний центр служби крові».

Розпорядженням голови Тернопільської обласної ради за № 160 від 27 червня 2019 року утворено конкурсну комісію ТОР з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР.

10 липня 2019 року позивач особисто подавав на ім`я голови конкурсної комісії заяву про допуск його до участі в конкурсі на зайняття вакантної посади генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр служби крові».

Згідно протоколу №2 засідання конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщенні вакантної посади генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР від 24 липня 2019 року вбачається, що переможцем конкурсу визначено Вінницького ОСОБА_4

31 липня 2019 року позивач звернув до суду із позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження від 05 червня 2019 року щодо його звільнення з роботи, а також просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що пропустив строк з поважної причини.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши наявні у справі докази, виходячи із заявлених вимог, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»(зі змінами), розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю,кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи

Положеннями ст. 36 КЗпП України передбачено, що змiна пiдпорядкованостi пiдприємства, установи, органiзацiї не припиняє дiї трудового договору.

У разi змiни власника пiдприємства, а також у разi його реорганiзацiї (злиття, приєднання, подiлу, видiлення, перетворення) дiя трудового договору працiвника продовжується. Припинення трудового договору з iнiцiативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разi скорочення чисельностi або штату працiвникiв (пункт 1 частини першої статтi 40).

Як передбачено ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до вимог статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», керівником закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного,комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно Методичних рекомендацій з питань перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства Міністерства охорони здоров`я України, схваленого Робочою групою з питань реформи фінансування сфери охорони здоров`я України, протокол 14 квітня 2017 року №9, якщо в процесі перетворення власник (відповідна рада) прийняв рішення про припинення трудових відносин із керівником закладу охорони здоров`я то і призначення нового керівника має відбуватися з урахуванням особливостей, визначених Основами законодавства України про охорону здоров`я (конкурсна основа, контрактна форма). Трудові відносини не припиняються з тим керівником, який вже працював до моменту утворення комунального некомерційного підприємства на умовах контракту.

Як вбачається із Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06 вересня 2019 року, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР утворене шляхом перетворення 10 червня 2019 року. Керівник в.о. генерального директора (головного лікаря) Лучанко ОСОБА_5 .

Згідно Статуту Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР встановлено, що дане КНП утворене шляхом перетворення Тернопільського обласного центру служби крові у КНП. Дане підприємство є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Тернопільського обласного центру служби крові. Власником, засновником є Тернопільська обласна рада. Управління Підприємством здійснює Тернопільська обласна рада, поточне керівництво(оперативне управління) здійснює генеральний директор (Головний лікар), який призначається на посаду на конкурсній основі шляхом укладення з ним контракту відповідно до порядку, визначеного чинним законодавством України.

Судом не встановлено, що у відповідача внаслідок реорганізації мало місце скорочення чисельності чи штату працівників.

З урахуванням наведено, суд вважає, що відповідачем не дотримано процедури звільнення позивача згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з вимогами ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992року №9«Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

При цьому поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивач особисто отримав розпорядження про припинення трудових відносин та його звільнення 06 червня 2019 року, що визнається останнім. Цим же наказом позивача призначено в.о. генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр служби крові». Після звільнення, позивач продовжував виконувати обов`язки генерального директора установи, розраховуючи на укладення контракту.

Із позов до суду звернувся лише 31 липня 2019 року, після не проходження конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора КНП «Тернопільський обласний центр служби крові».

Поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду судом не встановлено, а позивачем не наведено.

Не є поважною причиною пропуску строку та обставинами, що позивач продовжував виконувати обов`язки керівника КНП «Тернопільський обласний центр служби крові», оскільки останньому було відомо про його звільнення та винесення оспорюваного розпорядження 06 червня 2019 року, у день отримання наказу про звільнення. Більше того, вказаний факт підтверджується і тим, що позивач особисто займався заходам пов`язаними із реорганізацією юридичної особи, 10 липня 2019 року подав заяву про участь у конкурсі на зайняття вакантної посади генерального директора установи.

Суд не приймає до уваги як поважні причини пропуску строку доводи позивача про хворобу сина та дружини. Сам по собі факт наявності у членів сім`ї позивача певних захворювань та перебування останніх на амбулаторному лікуванні не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду, які б перешкоджали позивачу вчасно подати позов д суду.

Перебування дружини позивача на амбулаторному лікуванні з 30 травня по 07 червня 2019 року з діагнозом тромбоз зовнішнього гемороїдального вузла, з 17 червня по 26 червня та з 03 липня по 10 липня з діагнозом артеосклероз, гіпертонічна хвороба не свідчить про поважність причин пропуску позивачем місячного строку звернення до суду.

Більше того, позивач у вказаний період у відпустці чи на лікарняному не перебував.

Про відсутність поважних причин пропуску строку свідчить також те, що позивач особисто був присутній на сесії Тернопільської обласної ради щодо реорганізації закладів охорони здоров`я, особисто отримав наказ про звільнення, у подальшому особисто займайся питаннями щодо реорганізації установи, яку очолював. Після звільнення із займаної посади, позивач продовжував виконувати обов`язки генерального директора центру, подав заяву на участь у конкурсі, розраховуючи на укладення контракту, тому йому було добре відомо про його звільнення та оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади.

Продовжуючи виконувати обов`язки головного лікаря та будучи призначеним членом ліквідаційної комісії, ОСОБА_1 будь яких зауважень щодо реорганізації не висловлював.

Таким чином, судом не встановлено обставин, поважних причин, які б об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі позивачу своєчасного звернутись до суду із позовом.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що позивачу слід відмову у поновленні строку звернення за вирішенням спору про поновлення на роботі, оскільки останнім не подано доказів поважності причин пропуску вказаного строку.

Враховуючи вищенаведенні вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що у задоовленні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4-5, 10, 12, 13, 77-83, 89, 259,263-265, 268, 273,354 ЦПК України, ст.ст.3, 4, 221, 232-234 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради про визнання незаконним розпорядження голови Тернопільської обласної ради за №123 від 05 червня 2019 року про звільнення позивача із займаної посади відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Тернопільська обласна рада, вул. Грушевського,8 м.Тернопіль, .

Повне судову рішення складено 04 листопада 2019 року.

Головуюча