Справа № 581/812/18
Провадження № 2/581/59/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
04 березня 2019 року сел. ОСОБА_1
Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в залі суду в сел. ОСОБА_1 в режимі відеоконференції цивільну справу спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Сутність заявленої до суду вимоги
Позиція позивача, відповідача по даній справі
Представник позивача в ОСОБА_3 поданий позов підтримав, просив його задовольнити та додатково пояснив, що починаючи з 22 червня 2015 року відсотки нараховані за відсотковою ставкою 3,6%. Відповідач активно користувався кредитною карткою, знімаючи та повертаючи кошти. Нарахування відсотків по даному кредитному договору здійснювалося до 01 липня 2018 року, з 01 липня 2018 року замість відсотків за користування кредитом відповідно до п. 2.1.1.12.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг нараховувалась пеня.
Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, відзиву на позов суду не подавав.
Процесуальні дії суду у даній справі
Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року залишено без руху позовну заяву по даній справі з метою уточнення сутності вимог та істотних обставин справи. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 січня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 29 січня 2019 року о 14 год. 40 хв. 29 січня 2019 року протокольною ухвалою судовий розгляд відкладено на 20 лютого 2019 року у зв'язку з неявкою відповідача. 20 лютого 2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 04 березня 2019 року для надання представником позивача додаткових уточнених розрахунків, із зазначеної дати суд за згодою позивача перейшов до заочного розгляду справи.
Установлені судом обставини даної справи
20 листопада 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 у спосіб підписання заяви позичальника, уклали кредитний договір зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 500 грн. на строк, що відповідає строку дії картки. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Відповідач також підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві (а.с.10, 11, 12-26).
09 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 у спосіб підписання заяви позичальника, внесено зміни до раніше укладеного кредитного договору. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними та взяв на себе зобовязання виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відповідач також підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві (а.с.82-84).
У наданих банком Умовах та Правилах надання банківських послуг викладені умови кредитування, зокрема, базова ставка по відсоткам за користування кредитом, пеня, штраф.
Відповідно до нової редакції статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» останнє є правонаступником за всіма правами і обов'язками Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».
З наданої фотокопії заяви ОСОБА_2 від 20 листопада 2009 року убачається користування відповідачем коштами з кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду. Відповідно до тарифів «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», пільговий період до 55 днів, базова відсоткова ставка в місяць 2,5%. Крім того в заяві вказано, що при порушенні позичальником строку платежу по будь-якому грошовому зобовязанню, більше ніж на 120 днів, банк буде змущений звернутися до суду, а позичальник сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову (а. с. 10 зворот).
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач багаторазово протягом дії договірних відносин користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість, останнє часткове погашення датоване 25 вересня 2018 року у розмірі 500 грн. 00 коп. (а.с.9,51).
Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 599 ЦК України передбачено, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та на умовах, встановлених договором.
За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Виходячи з вимог частини першої ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Висновки суду по суті заявленої вимоги
За встановлених обставин суд уважає, що внаслідок порушення вимог вищеперелічених статей ЦК України та умов договору, у ОСОБА_2 виникла заборгованість по кредитному договору, яку на підставі ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України відповідач має право у повному обсязі стягнути з боржника на свою користь нараховані відсотки, штраф (фіксована частина).
20 листопада 2009 між ЗАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць (30% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 10 зворот).
Згідно з заявою від 20 листопада 2009 року ОСОБА_2 погодився з тим, що Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи становлять між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. (а.с. 10 зворот.)
Згідно з анкетою заявою від 09 жовтня 2014 року ОСОБА_2 погодився з тим, що Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи становлять між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг та зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с. 82).
Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановлено його часткову невідповідність вимогам чинного законодавства України, а саме: в частині нарахування неустойки та в частині нарахування заборгованості по відсотках за користування кредитом у період з 01 вересня 2014 року по 09 жовтня 2014 року .
З вищевказаного розрахунку заборгованості вбачається зміна процентної ставки за користування кредитом. Так, початкова і узгоджена з відповідачем процентна ставка становила 30,00% річних.
Однак, як вбачається з Тарифів, ними не передбачено розмір підвищених (знижених) процентів у разі прострочення повернення кредитних коштів 34,80%, як то визначено позивачем у розрахунку заборгованості.
Таким чином, суд уважає, що сторонами договору не було узгоджено а ні розмір підвищених процентів, а ні процедуру зміни умов договору у цій частині. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що банк в будь-які формі (постанова, рішення, інформаційний лист, тощо) приймав рішення про підвищення процентної ставки в односторонньому порядку за кредитним договором, укладеним із відповідачем.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011р. від 10.11.2011 року, п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Згідно з п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинні на час укладення кредитного договору) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь яка зміна відсоткової ставки є недійсною.
Відповідно до п. 1.1. постанови НБУ № 168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (в редакції чинні на час укладення кредитного договору, 25.12.2007) дані правила прийняті з метою захисту прав споживачів під час укладання договорів про надання споживчих кредитів, запобігання завданню споживачам моральної чи матеріальної шкоди через надання свідомо недостовірної чи неповної інформації.
Пунктом 3.5 вищевказаних Правил встановлено, що банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміні кредитної політики банку).
У зв'язку із прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» ЦК України було доповнено ст. 1056-1, яка підлягає застосуванню до даних спірних правовідносин з 10.01.2009 року.
Так, відповідно до ч. 1 - ч. 4 та ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Таким чином, у разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
З Тарифів за кредитним картками, що доведені до відома, підписані та видані відповідачу, не вбачається право позивача в односторонньому порядку змінювати (збільшувати) розмір процентної ставки за користування кредитом.
Таким чином, правомірність підвищення процентної ставки до 34,80% річних в частині як поточної, так і простроченої заборгованості, жодним належним доказом не підтверджена і необґрунтована.
Крім того, із наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації вбачається, що ОСОБА_2 за кредитним договором видавалась кредитна картка, строк дії якої встановлений до жовтня 2018 року включно, тому розмір відсотків повинен бути стягнутий з відповідача в межах строку дії картки.
Подальше, після спливу строку кредитування нарахування відсотків протирічить висновку ОСОБА_4 Верховного Суду, зробленому у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.
У звязку з цим відсотки за період з 01 вересня 2014 року по 09 жовтня 2014 року підлягають перерахунку виходячи з узгодженої з відповідачем відсоткової ставки 30%, а не 34,80%, як калькульовано банком у розрахунку до позову.
Розмір відсотків за цей період підлягає стягненню з урахуванням розміру заборгованості за кредитом, відсоткової ставки 30%, кількості днів прострочення та становить 127 грн. 56 коп., що розраховано наступним чином:
за період з 01.09.2014р. по 24.09.2014р. (заборгованість за кредитом 4085,48 грн. х відсоткова ставка 30%, кількість днів 24) дорівнює 80,59 грн.;
за період з 25.09.2014р. по 29.09.2014р. (заборгованість за кредитом 4095,48 грн. х відсоткова ставка 30%, кількість днів 5) дорівнює 16,83 грн.;
за період з 30.09.2014р. по 08.10.2014р. (заборгованість за кредитом 4074,41 грн. х відсоткова ставка 30%, кількість днів 9) дорівнює 30,14 грн.
Стягнення відсотків за період з 09 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2018 року слід проводити з урахуванням того, що згідно з заявою від 09 жовтня 2014 року ОСОБА_2 погодився з тим, що Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи становлять між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг та зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с. 82).
Оскільки відповідач періодично вчиняв дії спрямовані на погашення заборгованості, що свідчать про його згоду на зміну процентної ставки, тому розмір процентів підлягає стягненню у визначеному позивачем розмірі в межах строку дії кредитної картки, оскільки це повністю узгоджується із висновком ОСОБА_4 Верховного Суду, сформульованого у постанові суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12).
Разом з цим, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення пені, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності та їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошового зобовязання по кредитному договору є порушенням вимог статті 61 Конституції України про заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
Такий правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Крім цього, суд уважає стягнення з відповідача пені замість процентів за кредитним договором у період прострочення зобовязання суперечить самої суті цих двох понять і договірних механізмів.
Із урахуванням викладених обставин справи, практично застосовуючи принцип верховенства права, балансу інтересів сторін, з урахуванням загального розміру заборгованості за кредитом та відсотками, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з боржника неустойки у вигляді штрафу. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, з огляду на вищевикладене, слід відмовити.
Таким чином, з наведених підстав вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення неустойки у виді пені в сумі 5191 грн. 83 коп. задоволенню не підлягають, а неустойка у виді штрафу підлягає стягненню з відповідача у розмірі, визначеному умовами договору: 500 грн. + 5 % від суми перерахованої заборгованості по кредиту та процентам (п. 2.1.1.7.6 при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми позову) у перерахованому розмірі 381 грн. 84 коп.
На думку суду, ухвалене у даній справі судове рішення не порушує право позивача на мирне володіння ним майном у виді пені та частині штрафу, яке гарантоване ч.1,2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки «законний інтерес» на їх отримання не є чітко обгрунтованим в межах національного законодавства та судової практики його застосування (аналогічний висновок сформульований у п.41 рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 28 вересня 2004 року у справі «Копецький проти Словаччини» та у п. 103 рішення ЄСПЛ від 27 травня 2010 року у справі «Сагхінадзе та інші проти Грузії»), а «законне сподівання» на їх набуття позивачем в межах даної справи не відбувалося в межах та за підстав, визначених виключно у національному законодавстві, або на підставі юридичного акту певного органу стосовно майнового інтересу (такий висновок сформульований у п. 51 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «ОСОБА_5 Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії»). Указані грошові кошти також не є прибутками, що випливають з власності, зокрема, із грошових коштів, наданих у межах кредитного договору (про це зазначено у п. 48 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії»), оскільки пеня та штраф за нормами національного законодавства є різновидами цивільно-правової відповідальності, передбаченої ЦК України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору, застосування яких повязується із настанням чи ненастанням певних умов (порушенням норм кредитного договору, наявності певних строків, протягом яких триває невиконання чи неналежне виконання договірних зобовязань стороною тощо).
Розподіл судових витрат
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 60 %, тому на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України сплачені АТ КБ «Приватбанк» судові витрати у сумі 1057 грн. 20 коп. судового збору (60 % від 1762 грн. 00 коп.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог, слід компенсувати позивачу за рахунок ОСОБА_2
На підставі викладеного, керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,141,263-265,282 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Задовольнити частково позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість, що виникла за період з 26 травня 2013 року по 31 жовтня 2018 року за кредитним договором № б/н від 20 листопада 2009 року у розмірі 8518 грн. 68 коп., з яких: 7636 грн. 84 коп. заборгованість по процентам, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована складова), 381 грн. 84 коп. штраф (процентна складова).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1057 грн. 20 коп. повернення судового збору.
У задоволенні позовних вимог про стягнення пені та частини штрафу у процентній складовій відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Липоводолинського районного суду Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Липоводолинського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія МВ 608904, виданий Липоводолинським РС УДМС України в Сумській області 07 вереснія 2016 року, РНОКПП НОМЕР_1).

Повне рішення суду складено 04 березня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко