У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 539/1845/18

провадження № 61-6699ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєв С. Ю., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов договору оренди від 25 квітня 2014 року № 44 управління надало в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії договору сторони визначили до 25 березня 2017 року включно. 01 червня 2014 року вказане нерухоме майно передано ОСОБА_1 Згідно умов договору, орендна плата вноситься не пізніше 25 числа поточного місяця. Відповідач умови вказаного договору належним чином не виконувала, в зв`язку з чим з 01 травня 2016 року по 21 березня 2017 року за нею рахується борг по орендній платі у розмірі 77 126,80 грн та нараховано пеню з 01 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 4 204,41 грн.

23 травня 2016 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

28 лютого 2017 року ухвалою Апеляційного суду Полтавської області визнано мирову угоду, укладену між Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради та ОСОБА_1

Відповідно до акта прийому-передачі нежитлового приміщення від 21 березня 2017 року, ОСОБА_1 повернула Управлінню орендоване приміщення.

Позивач вважає, що договір оренди припинив свою дію з часу припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , тобто з 23 травня 2016 року, тому з урахуванням вимог статті 785 ЦК України, остання повинна відшкодувати неустойку в розмірі подвійної плати за користування об`єктом за кожен день прострочення за період з 23 травня 2016 року по 21 березня 2017 року в розмірі 226 961,35 грн.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У квітні 2019 року Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що 28 лютого 2017 року ухвалою Апеляційного суду Полтавської області у справі 539/2599/16-ц визнано мирову угоду, укладену між Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради і ОСОБА_1, відповідно до якої остання визнає заборгованість по сплаті орендної плати згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року в сумі 81 331,21 грн за період з 01 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року. Оскільки відповідач в період часу з 01 жовтня 2016 року фактично користувалась вищевказаним приміщенням до 21 березня 2017 року і не сплачувала плату за користування, то позовні вимоги відповідно до статті 785 ЦК України підлягають задоволенню.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 25 квітня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та Лубенською міською радою Полтавської області в особі управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради укладено договір оренди нерухомого комунального майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 130,1 кв. м. Строк дії договору сторони визначили до 25 березня 2017 року включно.

23 травня 2016 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором, Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради звернулося до суду із позовом про розірвання договору оренди, зобов`язання повернути майно та стягнення заборгованості за договором оренди.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року позовні вимоги Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди від 25 квітня 2014 року № 44 нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 повернути вказане нежиле приміщення. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди № 44 від 25 квітня 2014 року в розмірі 81 331,21 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року клопотання Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визнання мирової угоди задоволено.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року скасовано, провадження у справі за позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, зобов`язання повернути майно та стягнення заборгованості за договором оренди закрито.

Визнано мирову угоду, укладену між Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради та ОСОБА_1 , відповідно до якої: ОСОБА_1 визнає позовні вимоги про дострокове розірвання договору оренди від 25 квітня 2014 року № 44 нежилого приміщення на АДРЕСА_1 площею 130,1 кв. м та зобов`язується до 21 березня 2017 року звільнити приміщення та повернути його Управлінню з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області відповідно до акта приймання-передачі. ОСОБА_1 визнає заборгованість по сплаті орендної плати згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року у справі № 539/2599/16-ц в сумі 81 331,21 грн, яка складається з 77 126,80 грн заборгованості по орендній платі, 4 202,41 грн заборгованості по пені. Сторони мирової угоди домовилися про розстрочку погашення заборгованості по орендній платі та пені.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Уклавши мирову угоду, затверджену ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року, сторони визначили строк повернення майна до 21 березня 2017 року.

Відповідно до акта прийому-передачі нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, від 21 березня 2017 року, об`єкт оренди було повернуто Управлінню з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, у строки, визначені ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року.

За таких обставин обґрунтованим є висновок судів про відсутність підстав для стягнення неустойки відповідно до положень частини другої статті 785 ЦК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, висновків судів не спростовують, про незаконність судових рішень не свідчать, та стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

За приписом статті 389 ЦПУ України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2019 року визначено в розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову в даній справі є стягнення неустойки в розмірі 226 961,35 грн, тобто ціна позову у справі не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2019 року (1 921,00 грн X 500 = 960 500,00 грн), що є підставою для застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України.

З урахуванням того, що касаційна скарга є необґрунтованою, а суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу з ціною позову, що не перевищує 960 500,00 грн, правильно застосували норму права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, Верховний Суд на підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко