Житомирський апеляційний суд
Справа №278/327/19 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 48 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №278/327/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 28 травня 2019 року суддею Грубіяном Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив: визнати спільною сумісною власністю подружжя будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з жилого будинку, гаража, огорожі, та земельну ділянку за кадастровим № НОМЕР_1 , площею 0,15 га; визнати за ним право власності на 1/2 частину цього майна. Обґрунтовував позов тим, що під час шлюбу він та ОСОБА_2 придбали в інтересах сім`ї земельну ділянку, на якій за спільні кошти побудували будинок. З приводу користування будинком між ними виник спір, який добровільно вирішити відповідачка відмовляється.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинковолодіння та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,15 га, що за адресою АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

22 липня 2019 року додатковим рішенням цього суду визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цього майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Зазначила, що суд першої інстанції помилково розглянув спір у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оскільки справа, враховуючи вартість спірного майна, не є малозначною. Також, вказала, що спірне майно придбано за кошти її матері ОСОБА_3 . Крім того, вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 , який не просив стягнути з неї судові витрати у вигляді судового збору, витрат на оцінку майна та на професійну правничу допомогу.

14 листопада 2019 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позову, у якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та вжиті судом заходи забезпечення позову, закрити провадження у справі, вирішити питання про повернення судових витрат.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву про відмову від позову. Зазначив, що йому зрозумілі, роз`яснені судом апеляційної інстанції наслідки, визначені ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

ОСОБА_2 не заперечувала щодо прийняття відмови від позову ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За змістом ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

ОСОБА_1 скористався правами, передбаченими положеннями ч. 1 ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255, ст. 373 ЦПК України, звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про відмову від позову. Заява відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України, підстави для відмови у її прийнятті відсутні.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про відмову від позову підлягає задоволенню, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року та додаткове рішення цього суду від 22 липня 2019 року - визнанню нечинними, а провадження у справі закриттю.

Одночасно, суд апеляційної інстанції відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 142 ЦПК України вирішує питання про повернення сторонам 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, заяви про його забезпечення і апеляційної скарги.

Також, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, підлягають скасуванню вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 142, 206, 255, 373, 374, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову.

Визнати нечинними рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року та додаткове рішення цього суду від 22 липня 2019 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету 2143,35грн судового збору.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету 2926,88грн судового збору.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст ухвали складений 14 листопада 2019 року.