Провадження № 2/641/60/2019 Справа № 641/8290/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді- Колодяжної І.М.

за участю секретаря Ягодіній М.С.

справа №641/8290/16-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_5,уповноважена особа банківської установи ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6 , про визнання недійсним договорів дарування і купівлі- продажу квартири , скасування права власності та витребування майна з незаконного володіння ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить: визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 08 вересня 2006року та визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11 квітня 2007 року цієї ж квартири, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, скасувати право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру, що зареєстроване за № 8163300 в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 17 червня 2008 року та витребувати у ОСОБА_2 з незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 та повернути її позивачу, судові витрати, повязані з розглядом справи покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив,що, перебуваючи у шлюбі зі ОСОБА_3, 07 вересня 2006 року уклав з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка була обєктом спільної сумісної власності подружжя. На наступний день 08 вересня 2006 року, з метою збереження майна від конфіскації по кримінальних справах № 60060696 та № 20080022, які були згодом обєднані в одну справу, де позивач був у статусі підозрюваного, оформив договір дарування спірної квартири на свою дружину ОСОБА_3, без наміру здійснювати відчуження своєї власності та щоб відповідач ОСОБА_3 стала власником усієї квартири. В ході досудового розслідування відносно позивача, ОСОБА_3 11 квітня 2007 року уклала з відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу спірної квартири та отримала грошові кошти від продажу нерухомості. Оскільки позивач вважає, що договір дарування був укладений з порушенням вимог ст. 203 та ст. 215 ЦК України, був фіктивним, тож і договір купівлі-продажу від 11 квітня 2007 року є недійсним, так як ОСОБА_3 не мала права відчужувати спірну квартиру, а ОСОБА_2 неправомірно набув право власності на неї.

07 лютого 2017 року позивач уточнив позовні вимоги, відповідно до яких вказав, що оспорювані ним договори не відповідають формі, встановленій законом, в договорі не було зазначено, що кошти є особистою власністю другого з подружжя, неправильно було оцінено обєкт нерухомості. Договір дарування є фіктивним, оскільки укладений без наміру створення правових наслідків, тому що позивач в ній продовжував проживати і одноосібно користувався та утримував житло, а договір купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2007 року вважає удаваним. Просить суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 08 вересня 2006 року та визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11 квітня 2007 року цієї ж квартири, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, скасувати право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру, що зареєстроване за № 8163300 в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 17 червня 2008 року та витребувати у ОСОБА_2 з незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 та повернути її позивачу, судові витрати, повязані з розглядом справи покласти на відповідачів.

10 листопада 2016 року ухвалою судді провадження у справі відкрито.

24 листопада 2016 року ухвалою суду заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково.

Ухвалою суду від 27 лютого 2017 року до участі у справі залучено в якості третьої особи уповноважену особу банківської установи ПАТ «ОСОБА_8 банк» ОСОБА_6

30 листопада 2017 року ухвалою суду в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовлено.

06 грудня 2017 року до суду надійшла апеляційна скаргу позивача на ухвалу суду від 30 листопада 2017 року.

21 грудня 2017 року ухвалою суду апеляційну скаргу позивача на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року повернуто заявнику.

06 січня 2018 року до суду надійшла апеляційна скаргу позивача на ухвалу суду від 21 грудня 2017 року.

17 січня 2018 року ухвалою суду апеляційну скаргу позивача на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року повернуто заявнику.

02 липня 2018 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи представника ПАТ «Дельта Банк», в яких представник просила відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відчуження квартири №72 , по вул. Плеханівській, 40 в м. Харкові ОСОБА_3 відбулося за нотаріально посвідченою згодою чоловіка ОСОБА_1 Продавець ОСОБА_3 підтвердила проведення повного розрахунку між сторонами. У зв,язку з укладанням 11.04.2017 року іпотечного договору між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 за №7222/02-31/07N , посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_4 за р. №1311 , предметом якого є квартира АДРЕСА_2 , 11.04.2007 року в єдиному реєстрі заборон відчуження об,єктів нерухомого майна було зареєстровано обтяження на квартиру , тип обтяження - заборона на нерухоме майно та 12.04.2007 року в державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження квартири, тип обтяження іпотека. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «ДельтаБанк» укладений договір купівлі- продажу прав вимоги, посвідчений ПН КМНО ОСОБА_8 за р. №1441. При укладанні договору дарування сторонами були дотримані всі вимоги , які необхідні для його дійсності, і підстави для визнання договору дарування квартири , посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_9 за р. №2693 та договору купівлі- продажу , посвідченого 11.04.2007 року ПН ХМНО ОСОБА_4 за р. №1308 відсутні.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, в подальшому в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те , що первісний правочин , що просить визнати недійсним позивач укладено 08 вересня 2006 року , подальший правочин стосовно спірного майна укладено 11 квітня 2007 року . Таким чином , саме з дати укладання первісного правочину , почав спливати термін позовної давності , щодо вимог позивача стосовно його укладання. Позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з позовом про визнання правочину недійсним. Крім цього, позивач особисто зазначає у позовній заяві про те, що правочин від 08 вересня 2006 року укладено фіктивно з однією метою - приховати належне йому нерухоме майно від конфіскації. Позивач не просив суд поновити строк позовної давності та не навів поважних причин пропуску цього строку, тому представник відповідача вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. В подальшому представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з ,явилася, до суду надала письмові заперечення, в яких зазначила, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що 07 вересня 2006 року позивач перебуваючи у шлюбі з нею, ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі- продажу посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_5, р. №2964 на своє ім.,я придбав квартиру АДРЕСА_3 у ОСОБА_11. Того ж дня , зареєстрував право власності у реєстрі прав власності на нерухоме майно, 29.09.2006 року зареєстрував у квартирі своє місце проживання. Наступного дня, 08 вересня 2006 року за договором дарування , посвідченим ПН ХМНО ОСОБА_5О, р. №2693 ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 спірну квартиру , право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.09.2006 року. 11 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі- продажу спірної квартири , посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_4 , р№1308. В п. 10 договору зазначено , що правочин вчиняється за згодою чоловіка продавця -ОСОБА_1 , згідно його заяви , підпис якого посвідчено ПН ХМНО ОСОБА_4 11.04.2007 року. Також має місце окрема заява ОСОБА_1 , посвідчена ПН ХМНО ОСОБА_4 від 11.04.2007 року , згідно якої ОСОБА_1 дає згоду ОСОБА_3 на продаж квартири . Вищезазначений договір купівлі- продажу укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований в державному реєстрі 11.04.2007 року за №2021140 , що вбачається з іпотечного договору від 11.04.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 передав куплену квартиру в іпотеку ВАТ «Кредитпромбанк». За спірним договором дарування у ОСОБА_3 ніяких зобов,язань перед ОСОБА_1 не виникало. Крім того, усі наступні дії позивача - надання ним письмової нотаріально посвідченої згоди на подальше відчуження спірної квартири шляхом оформлення купівлі- продажу ОСОБА_2 , вказують на те, що він свідомо спочатку подарував їй квартиру , а потім не заперечував проти її продажу ,як належним власником ,іншій особі.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з ,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та уповноважена особа банківської установи ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6 в судове засідання не з ,явилися.

Суд , вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, прийшов на наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено , що ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі- продажу від 07.09.2006 року , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за р. №2964 . Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.09.2006 року.

Як вбачається з копії договору дарування від 08.09.2006 року , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5О, за р. №2693 , ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.09.2006 року.

11.04.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за р. №1308. Відповідно до п. 10 договору , правочин вчинявся за згодою чоловіка продавця ОСОБА_1 , згідно його заяви, підпис на якій засвідчений ПН ХМНО ОСОБА_4 11.04.2007 року.

11.04.2007 року ОСОБА_3 написано заяву про підтвердження факту отримання від ОСОБА_2 грошей на суму 584 790,00 грн. , як розрахунок за продану квартиру АДРЕСА_4 ,яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №1312.

Як вбачається з копії додаткового договору №1 до іпотечного договору №7222/02-31/07-N, посвідченого 11.04.2007 року ОСОБА_4 ПН ХМНО за р. №1311 ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 уклали цей договір та домовились , що відповідно до п.1.1. іпотечного договору : на підставі кредитного договору іпотеко держатель надає іпотекодавцю кредит в межах загальної суми 86325,50 дол. США , терміном погашення коштів до 22 січня 2010 року.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 червня 2008 року ,яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 434966,45 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №7222/02-31/07-N від 11.04.2007 року - квартиру АДРЕСА_5 ,яка належить ОСОБА_2 на праві власності для задоволення вимог ВАТ «Кредитпромбанк».

Як вбачається з протоколу допиту свідка у Слідчому відділі прокуратури Харківської області від 13 травня 2008 року , відповідач ОСОБА_3 надала пояснення про те ,що квартира по вул. Плеханівській з 07.09.2006 року придбана ОСОБА_1 у період шлюбу .

08.09.2006 року він склав договір дарування на спірну квартиру на відповідача ОСОБА_3 Фактично ОСОБА_3 квартирою не користувалася , там мешкав ОСОБА_3 С.О.11.04.2007 року за проханням ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 уклала договір купівлі- продажу квартири з ОСОБА_2 .До підписання договору купівлі- продажу в кабінеті начальника відділення Кредитпромбанку , у присутності начальника відділення банку , приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від ОСОБА_2 отримав грошові кошти , після чого відповідач ОСОБА_3 підписала договір купівлі продажу спірної квартири. Грошові кошти ОСОБА_3 не отримувала.

З протоколу допиту свідка у Слідчому відділ прокуратури Харківської області від 28 травня 2008 року вбачається , що придбати спірну квартиру ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 . Після чого , ОСОБА_2 на себе оформив кредит в Кредитпромбанку , сума кредиту скала 80 000,00 дол. США , заставою по кредиту була придбана спірна квартира .При оформленні квартири у Кредитпромбанк у присутності представника банку, юриста, приватного нотаріуса ОСОБА_1 та ОСОБА_12 був підписаний договір купівлі- продажу квартири та договір займу на квартиру з банком. Грошові кошти отримала ОСОБА_3 , також в присутності ОСОБА_13 позивач попросив ОСОБА_3 покласти грошові кошти в банківську ячейку.

09 серпня 2016 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_10 бути його представником в усіх органах та організаціях всіх форм власності по всім питанням , що стосуються відповідача ОСОБА_2 особисто , та належного йому майна (щодо обслуговування , експлуатації та розпорядження), а саме квартирою №72 по вул.. Плеханівській ,40 в м. Харкові. Отримати дублікат правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_3 та зареєструвати його згідно чинного законодавства України.. Підготувати необхідні документи для продажу та продати будь-кому за ціну , та на умовах йому відомих належне на праві власності відповідачу нерухоме майно , з правом реєстрації права власності на ім.,я відповідача ОСОБА_2 , згідно чинного законодавства України, що підтверджується копією довіреності посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за р. №820.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири № 72, розташованої в м. Харкові вул. Плеханівська б. 40, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 08 вересня 2006 року реєстр. № 2693 , який вчинено під впливом обману залишено без задоволення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 , третя особа- Публічне акціонерне товариство Кредитпромбанк про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 72, розташованій в м. Харкові вул. Плеханівська б. 40, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 11 квітня 2007 року, реєстр. № 1308 залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2013 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2012 року залишено без змін.

Як вказано в ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України істотні умови договору визначаються виключно законами України і не можуть бути встановлені підзаконними актами, в той час як запровадження зазначеної норми фактично встановлює істотні умови кредитного договору, не передбачені законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідченні, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 234, ст. 235 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення..

Договір дарування від 08 вересня 2006 року та договір купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2007 року укладені в письмовій формі, посвідчені нотаріально і проведено їхню державну реєстрацію. Тобто, повністю дотримано всіх вимог до договору, передбачених ст.657 ЦК України.

Виходячи із заявлених вимог, всебічно дослідивши доводи сторін і матеріали справи, суд не вбачає порушення норм закону при укладенні оспорюваних позивачем договорів. Договори відповідають вимогам закону. Позивачем не вказано в позовній заяві, а також в ході судового розгляду, який саме прихований правочин уклали сторони замість договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2007 року.

Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.1ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,60,81,89,141,263-265 ,272 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, уповноважена особа банківської установи ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6 , про визнання недійсним договорів дарування і купівлі- продажу квартири , скасування права власності та витребування майна з незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_6.

Відповідачі:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_7.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Харків, РНОКПП НОМЕР_3, АДРЕСА_8.

Треті особи:

приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_15, м. Харків, вул. Пушкінська, 32

приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_5, м. Харків, пр. Науки , 30.

уповноважена особа банківської установи ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6, м. Київ. Вул. Дружби Народів, 38

Повний текст судового рішення складено 07 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_16