Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 719/156/17

провадження № 61-44245св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, -Ломачинецька сільська рада Сокирянського району Чернівецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області, у складі колегії суддів: Лисака І. Н., Владичана А. І., Одинака О. О.,

від 06 серпня 2018 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його батько ОСОБА_6 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповів йому все належне на день смерті майно, у тому числі автомобіль ВАЗ 21099, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначив, що у встановлений законом строк прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, проте позбавлений можливості переоформити право власності на успадкований автомобіль, оскільки останній знаходиться у володінні та користуванні відповідачів, які, незважаючи на неодноразові звернення про повернення транспортного засобу та документів на нього, автомобіль не повертають.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зобов`язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні автомобілем ВАЗ 21099, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , та повернути йому вказаний автомобіль, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане Кельменецьким МРЕВ

28 січня 2006 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області, у складі судді Цицак В. Л., від 25 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 автомобіль марки ВАЗ 21099, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я померлого ОСОБА_6 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що недійсними є як нікчемні, так і оспорюванні заповіти, а відновлює чинність попереднього заповіту лише заповіт, визнаний недійсним з підстав невідповідності волі померлого змісту такого заповіту (статті 225, 231 ЦК України). У справі, яка переглядається, рішенням суду встановлено нікчемність нового заповіту з підстав порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому чинність попереднього заповіту не відновлюється та право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 06 серпня

2018 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 05 березня

2018 року у справі № 719/190/17 встановлено нікчемність заповіту, складеного 21 червня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 , проте рішенням суду недійсним він не визнавався та наслідки недійсності до нікчемного правочину судом не застосовувалися. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що положення частини четвертої статті 1254 ЦК України за такими обставинами справи на спірні правовідносини не поширюються, оскільки заповіт недійсним не визнавався, а нікчемний правочин не створював юридичних наслідків, отже в силу частини третьої статті 1254 ЦК України не міг скасовувати попередній, за яким спадкоємцем щодо спірного майна (автомобіля) був визначений ОСОБА_3 , який у встановлені законом строки і порядку звернувся із заявою щодо прийняття визначеного йому у складі спадщини майна.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на положення статті 236 ЦК України, відповідно до яких нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, отже недійсним є як нікчемний заповіт, так і оспорюваний, а відновлює чинність попереднього заповіту лише заповіт, визнаний недійсним з підстав невідповідності волі померлого змісту такого заповіту, а тому судом неправильно визначено норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та скасовано законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

17 жовтня 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 6). Позивач є сином ОСОБА_6 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а. с. 7).

30 червня 2015 року приватним нотаріусом Сокирянського районного округу Чернівецької області Шамброю В. А. посвідчено заповіт серії НАН № 507589 , зареєстрований у реєстрі за № 573, проведено державну реєстрацію у Спадковому реєстрі, згідно якого ОСОБА_6 заповів ОСОБА_3 належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ, модель 21099,

2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 50).

21 червня 2016 року секретарем виконавчого комітету Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Маланчук Г. І. посвідчено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 53, згідно якого ОСОБА_6 заповів усе майно, яке буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, і все те, на що по закону матиме право, ОСОБА_1 (а. с. 71-72).

19 липня 2016 року ОСОБА_3 , а 22 серпня 2016 року - ОСОБА_1 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а. с. 61-62).

ОСОБА_1 видано свідоцтво від 17 січня 2017 року про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно - 1/2 частину будинку АДРЕСА_1

(а. с. 8-9).

17 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідачів із вимогою передати йому спірний автомобіль ВАЗ 21099, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_6 (а.с.10).

Судами встановлено та сторонами не оспорюється, що спірний автомобіль марки ВАЗ 21099, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_3 .

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області

від 05 березня 2018 року у справі № 719/190/17 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовлено. Під час розгляду справи встановлено, що оспорюваний заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його посвідчення. Рішення набрало законної сили (а. с. 124-127).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК Українипередбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених

статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень частини першої-четвертої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед цим. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

У відповідності до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Апеляційний суд на вищезазначені вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, не взявши до уваги те, що чинність попереднього заповіту (від 30 червня 2015 року на ім`я ОСОБА_3 ) не відновлюється у випадку, коли новий заповіт

(від 21 червня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 ) був визнаний недійсним, за виключенням випадків, коли недійсність нового заповіту зумовлена вчиненням його заповідачем у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (стаття 225 ЦК України), або якщо новий заповіт визнаний судом недійсним як такий, що було вчинено під впливом насильства (стаття 231 ЦК України). Наявність таких винятків обумовлено відсутністю волі спадкодавця на складання нового заповіту, а відтак - презумпцією волі на збереження чинними умов попередньо складеного заповіту. Заповіт, який є нікчемним в силу частини першої

статті 1257 ЦК України у зв`язку з порушенням вимог щодо його посвідчення (рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області

від 05 березня 2018 року у справі № 719/190/17), не відновлює чинність попереднього заповіту.

Суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши скасування заповіту від 30 червня 2015 року, складеного на ім`я ОСОБА_3 , складанням заповідачем нового заповіту від 21 червня 2016 року, ознаки нікчемності якого встановив суд у зв`язку з порушенням порядку його посвідчення, а отже відсутність підстав для відновлення попереднього заповіту, а також прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_7 та перебування спірного автомобіля, який увійшов до спадкової маси, у користуванні ОСОБА_3 , дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог щодо повернення спірного автомобіля.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином виконав вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і дотримався вимог статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив обставини справи та правильно вирішив спір.

За правилами статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 06 серпня 2018 року скасувати.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області

від 25 квітня 2018 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_8 ) судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович