Провадження №2/748/25/19
Єдиний унікальний № 748/2468/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

при секретарі: Оніщенко Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката Нестеренка С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача завдану їй матеріальну шкоду вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в розмірі 13418,15 грн, мотивуючи позов тим, що 16.09.2017 року, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Фасадна в с. Павлівка Чернігівського району та області скоїв наїзд на позивача, завдавши їй тілесні ушкодження у вигляді : відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, в нижній третині зі зміщенням уламків, перелом кісток тазу зі зміщенням уламків, закритої травми грудного відділу хребта з переломом тіл 8, 9, 10-го грудних хребців із боковим зміщенням, закритої травми правої половини грудної клітки, ускладненої правобічним гематораксом, ЗЧМТ, СГМ, забійної рани голови, тулубу, кінцівок, які у своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи № 80 від 02.02.2018 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя в момент заподіяння. 07.06.2018 року вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання, а також стягнуто витрати на лікування, що понесені потерпілою в період досудового розслідування та судового розгляду. В період з 06.07.2018 року по 01.07.2018 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в зв'язку із отриманою травмою та понесла додаткові витрати в сумі 13418,15 грн, які просила стягнути з відповідача.

Ухвалою від 13 вересня 2018 року провадження у справі відкрито.

Представником відповідача - адвокатом Нестеренко С.О., з яким відповідачем укладено договір про надання правової допомоги 15.11.2018, надано відзив на позов 16.11.2018, згідно якого вважав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені відповідними доказами, а матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі.

27 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. В ході підготовчого засідання позивачем надано документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, судом витребувано інформацію з Чернігівської міської лікарні № 2 щодо лікарських препаратів, які були призначені ОСОБА_1 в ході лікування та нею придбані.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В подальшому позивач надала заяву про продовження судового розгляду за її відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Представник відповідача вказав, що підлягає відшкодуванню шкода, яка підтверджена належними документами та понесені витрати на ліки узгоджуються з листком призначень. Разом з тим, зазначав, що шкода відшкодована МТСБУ і в подальшому останні будуть звертатись до ОСОБА_2 про відшкодування виплаченої суми.

В ході судового розгляду 10 січня 2019 року залучені до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України. Представник залученої третьої особи надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Вироком Чернігівського районного суду від 07.06.2018 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, стягнуто на користь ОСОБА_1 100 000 грн моральної шкоди. (а.с.4-5).

Як встановлено вироком суду, 16.09.2017, близько «08» год. «00» хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Nissan Місrа», реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався по вул. Фасадна (частина автодороги Р- 56 в с. Павлівка, Чернігівського району та області) в с. Павлівка, Чернігівського району та області зі сторони с. Пакуль, Чернігівського району та області в напрямку м. Чернігова. Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі будинку № 11 по вул. Фасадна (частина автодороги Р-56 в с. Павлівка Чернігівського району та області) в с. Павлівка Чернігівського району та області, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не вибрав безпечної швидкості руху, а саме рухався по населеному пункту зі швидкістю 73,6 км/год., не зменшив швидкості руху та не зупинив автомобіль, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_1, яка перетинала проїзну частину вул. Фасадна зліва направо відносно руху автомобіля, в результаті чого здійснив наїзд на останню. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, в нижній третині зі зміщенням уламків, перелом кісток тазу зі зміщенням уламків, закритої травми грудного відділу хребта з переломом тіл 8,9,10-го грудних хребців із боковим зміщенням, закритої травми правої половини грудної клітки, ускладненої правобічним гемотораксом, ЗЧМТ, СГМ, забійної рани голови, тулубу, кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

3 06 червня 2018 року по 01 липня 2018 року ОСОБА_1 проходила лікування в Чернігівській міській лікарні № 2 у зв'язку з травмою, отриманою 16.09.2017 року в результаті ДТП (а.с.12).

Як слідує з матеріалів кримінального провадження № 1-кп/748/202/18, ОСОБА_1 заявлявся цивільний позові щодо відшкодування матеріальної шкоди, яка була відшкодована в ході судового розгляду, однак дана шкода не пов'язана з подальшим лікуванням останньої в період з 06 червня 2018 року по 01 липня 2018 року.

Як повідомила позивач в судовому засіданні їй була необхідна повторна операція, у зв'язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні, де понесла значні витрати.

Як вказано в виписному епікризі № 7269 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення ЧМЛ№ 2 ОСОБА_1 була зроблена повторна операція саме з метою відновлення її стану, що пов'язана з ДТП, отже остання дійсно понесла додаткові витрати на лікування, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо відшкодування витрат на лікування позивач надала оригінали чеків, квитанцій на придбання лікарських засобів і оплату медичних послуг.

Разом з тим, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 3 581,54 грн, оскільки ці витрати доведені відповідними чеками та квитанціями, здійснювалися саме в період лікування ОСОБА_1 з моменту ДТП 16.09.2017 року та дані лікарські засоби були призначені лікарями.

Так, суд приймає як належний доказ понесених витрат фіскальний чек на суму 1757 грн 95 коп. від 18.06.2018, фіскальні чеки від 06.06.2018 та 20.06.2018 в частині придбання медичних препаратів на суму 51,50 грн та 19,15 грн, що узгоджується з листком лікарських призначень ( а.с.31) та додатком до листка лікарських призначень щодо придбання препаратів ( а.с.32), які зазначені в даних медичних документах. Також, ОСОБА_1 понесла витрати на проведення рентгенологічного дослідження як в ході перебування у лікарні так і порядку проведення призначеного рентгенконтролю на загальну суму 1305 грн, яка доводиться наданими чеками на суму 120 грн від 06.06.2018, на суму 45 грн від 08.06.2018, на суму 1050 грн від 12.06.2018, на суму 60 грн від 21.06.2018, на суму 30 грн від 28.08.2018. Крім того, ОСОБА_1 під час перебування в травматологічному відділенні призначались капсули «Омез», таблетки «Найз», придбання яких доводиться наданими чеками від 26.06.2018 та 30.06.2018 на загальну суму 112,94 грн. В виписному епікризі мається рекомендація щодо ходьби з милицями, які дійсно є необхідними для пересування позивача, придбання яких доводиться товарним чеком № 8 від 28.08.2018 на суму 335 грн. Отже, загальна сума понесених витрат складає 3 581 грн 54 коп. ( 1757,95+51,50+19,15+1305+112,94+335).

Квитанція на суму 7570 грн містить лише загальні дані «вироби медичного призначення», однак в ході судового розгляду не встановлено, що зазначені витрати ОСОБА_1 понесла саме у зв'язку з лікування, яке пов'язане з отриманою травмою, а отримувачем зазначених коштів є ФОП ОСОБА_5. Враховуючи те, що відповідачем заперечуються понесені витрати, які зазначені в наданій квитанції, а позивачем не доведено понесення таких витрат, які пов'язані з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП, то квитанція на суму 7570 грн від 18.06.2018 не може бути прийнята судом як належний доказ. Квитанції на суму 200 грн, 350 грн, 60 грн та 50 грн є благодійними внесками, які здійснюються на розсуд особи, що їх вносить, та не пов'язані з понесеним витратами позивача на лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Фіскальні чеки на суму 182 грн, 28,98 грн, пов'язані з проведенням гінекологічного обстеження, яке не перебуває у взаємозв'язку з отриманою травмою та такий взаємозв'язок позивачем не доведений. Медичні препарати та товари, які зазначені у фіскальних чеках від 12.06. 2018 на суму 14,99 грн, від 13.06.2018 на суму 58,49 грн, від 19.06.2018 на суму 87,98 грн, від 30.06.2018 на суму 40,31 грн, від 01.07.2018 на суму 21,08 грн, від 02.07.2018 на суму 51,06 грн, від 26.08.2018 на суму 36,10 грн, товарному чеку на суму 1015 грн відсутні у листку призначень. Зазначені документи заперечуються відповідачем, не містять прізвища позивача та не доведені останньою як такі, що пов'язані з понесеними витратами на лікування у зв'язку з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП, а отже не можуть бути прийняті судом як належні докази.

Що стосується доводів відповідача та представника відповідача щодо відшкодування понесених витрат МТСБУ, то суд зважає на наступне.

Як слідує з наданих документів 20.11.2018 ОСОБА_1 звернулась до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування відповідно до ст.35 та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі - Закон) та просила виплатити страхове відшкодування, пов'язане із стійкою втратою працездатності ( ІІ група інвалідності) у розмірі не менше 57 600 грн. ( а.с.70)

ОСОБА_1 повідомлено, що МТСБУ прийнято рішення про відшкодування шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності у разі встановлення інвалідності ІІ групи відповідно до ст.26 Закону. ( а.с.63) У відповідності до платіжного доручення № 1014799 від 18 грудня 2018 року зазначене страхове відшкодування було виплачено. ( а.с.64)

Відповідно до ст. 26 Закону відшкодовується шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розмір шкоди залежить від групи встановленої інвалідності.

У відповідності до ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або

іншим ушкодженням здоров'я.

ОСОБА_1 звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, пов'язаною зі стійкою втратою працездатності, а не про відшкодування шкоди, що пов'язана з лікуванням, що є різними підставами відшкодування та не тягне за собою подвійного стягнення як про це вказує сторона відповідача.

За таких підстав, сума, яку отримала ОСОБА_1 від МТСБУ не пов'язана з витратами, які понесла остання на лікування.

Враховуючи вищенаведене, доводи позову та надані на підтвердження цих доводів докази, заперечення відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 581 грн 54 коп. матеріальної шкоди. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Як слідує з положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповіднотсі до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 13 418,15 грн. Судом стягнуто 3 581 грн 54 коп., тобто позовні вимоги задоволені на 26,69% (3 581,54 х 100 : 13 418,15). За таких підстав, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 188 грн 11 коп. (704,80(сума судового збору, яка підлягала сплаті при зверненні до суду станом на 11.09.2018) х 26,69% : 100).

Позивачем понесені витрати, пов'язані з наданням правничої допомоги на суму 1500 грн, на підтвердження яких надана квитанція до прибуткового касового ордеру від 30 жовтня 2018 року, акт виконаних робіт від 30 жовтня 2018 року, які складаються з надання консультації та написання позовної заяви, а також інших процесуальних дій в суді першої інстанції до остаточного винесення рішення по суті, договір про надання правової допомоги. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені на правничу допомогу в сумі 400,35 грн (1500 грн х 26,69% : 100).

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_3, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_4, що проживає в АДРЕСА_2, 3 581 ( три тисячі п'ятсот вісімдесят одна) грн 54 коп. матеріальної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 188 грн 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 400 грн 35 коп. понесених витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05 березня 2019 року.

Суддя С. М. Майборода