Ухвала

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 452/970/17

провадження № 61-42686св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», дочірне підприємство «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерне компанія «Автомобільні дороги України»,

представники відповідачів: КуликОксана Ярославівна, Фрейдун Ольга Михайлівна, Цимбал Ірина Зіновіївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2017 року в складі судді Кравціва В. І. та постанову Апеляційного суду Львівської області

від 12 липня 2018 року в складі колегії суддів: Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України») та дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнання незаконним наказів про накладення дисциплінарного стягнення і відсторонення (усунення) від виконання обов'язків директора.

Позовна заява мотивована тим, що 27 січня 2016 року між ним та

ДП «Львівський облавтодор» було укладено контракт № 181, строком до

27 січня 2021 року, відповідно до умов якого його було прийнято на роботу на посаду директора.

Наказами ДП «Львівський облавтодор» від 13 січня 2017 року № 3 йому було оголошено догану за порушення виконавчої дисципліни та від 16 лютого 2017 року № 28-ВК тимчасово відсторонено від виконання повноважень.

Вказані накази вважав такими, що винесені з порушенням трудового законодавства.

Крім того, 05 квітня 2017 року йому стало відомо про те, що 16 березня 2017 року відповідачем було видано наказ № 60-ВК про дострокове розірвання з ним указаного контракту та звільнення його із займаної посади з підстав, передбачених контрактом, пунктом 8 статті 36 КЗпП України.

У той же день йому була видана трудова книжка.

Позивач вважав дії відповідача незаконними, оскільки його було звільнено у період тимчасової непрацездатності, що є порушенням вимог передбачених частиною третьою статті 40 КЗпП України.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_2 просив суд поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та визнати незаконними наказів «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 13 січня 2017 року № 3, «Про тимчасове відсторонення (усунення) від виконання повноважень» від 16 лютого 2017 року № 28-КВ, «Про тимчасове виконання обов'язків директора» від 16 лютого 2017 року № 29-ВК.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 12 липня 2018 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відсутні належні та допустимі докази неправомірності дій відповідача щодо видачі оскаржуваних наказів. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання діючим контракту від 27 січня 2016 року № 181, виходив з того що така вимога не відповідає способу захисту порушеного права, наслідком якого є поновлення на роботі.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності. Разом із тим, посилався на те, що оскарження рішень щодо відкликання (усунення, відсторонення) від роботи віднесено до господарської юрисдикції, а тому оскільки він оскаржує рішення судів у тому числі в частині скасування наказу від 16 лютого 2017 року № 28-ВК «Про тимчасове відсторонення (усунення) від виконання повноважень», вважав, що у цій частині у відповідності до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Крім того, у листопаді 2018 року ОСОБА_2 було подано клопотання про передачу цивільної справи у відповідності до частини шостої статті 403 ЦПК України на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2018 року ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами першої та апеляційної інстанцій правил предметної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 452/970/17 за позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнання незаконним наказів про накладення дисциплінарного стягнення та відсторонення (усунення) від виконання обов'язків директора передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П.Курило