Справа № 567/807/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Войтко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини звернулася ОСОБА_1

Позовну заяву позивач аргументує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 17 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 103.

Від даного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що дитина знаходиться на її повному матеріальному утриманні, однак, вона самостійно немає можливості надати для неї належне утримання, достатнє для її віку. Вказує, що відповідач участі в утриманні дитини не бере, хоча має для цього всі можливості, так як за віком та станом здоров`я є працездатною особою, має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід, тому має можливість брати участь в утриманні дитини.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Ухвалою від 22.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження по даній справі, призначено судове засідання.

У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача заявила клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, 21.06.2018 було надіслано матеріали доручення про вручення документів для ОСОБА_2 та виконання процесуальних дій до Республіки Узбекистан, за місцем проживання відповідача.

10.10.2019 на адресу Острозького районного суду Рівненської області надійшла ухвала про повернення судового доручення з матеріалів якої встановлено, що судове доручення було прийнято до судового провадження і відповідачу була надіслана повістка про явку в Андиданський міжрайонний суд Республіки Узбекистан. Також, для встановлення місця проживання відповідача було направлено запит, відповідно до якого мати ОСОБА_2 ОСОБА_4 вказала, що місце реєстрації відповідача дійсно значиться в АДРЕСА_1 Узбекистан, проте на даний час він знаходиться на роботі в Російській Федерації. У зв`язку із чим, матеріали судового доручення вирішено повернути без виконання в Острозький районний суд.

Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За клопотанням позивача, з урахуванням положень ст. ст. 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутності сторін по справі.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

З письмових доказів досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 17 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 103, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , позивач та відповідач вказані батьками неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, вивчивши матеріали справи, рахує, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказані батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас, в судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачем і протягом тривалого часу відповідач грошових коштів на її утримання не надає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дитини, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч. 2 ст. Сімейного кодексу України, у редакції Закону в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки ОСОБА_2 своєї дитини на час розгляду справи належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, і він не подав суд жодних доказів щоб спростувати дане твердження, то з нього необхідно стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від його доходу. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 20.06.2018, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

При цьому судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, відсутність інших утриманців у сторін по справі, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз`яснень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дитини, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Тому суд враховує те, що відповідач є працездатним, немає на утриманні інших осіб, а позивач не має можливості самостійно повноцінно утримувати дитину.

Тому суд враховує те, що відповідач є працездатним, немає інвалідності, по стану здоров`я має можливість працювати, немає на утриманні інших осіб, може отримувати стабільний матеріальний дохід, а позивач не має можливості самостійно повноцінно утримувати неповнолітню дитину.

На підставі ст. 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.12, 76, 83, 89, 92, 141, 142, 200, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив

позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 20 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави Україна судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2019 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.