Номер провадження: 22-ц/813/779/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» про визнання дій та бездіяльності протиправним, про зобовязання вчинити певні дії, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Аліної С.С. 11 травня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

09 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» про визнання дій та бездіяльності протиправними, про зобовязання вчинити певні дії, в якому просила суд, з урахуванням уточнень, визнати дії та бездіяльність ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» щодо тривалого ненадання архівних документів та уточнюючої довідки про характер виконуваної роботи на посадах пробовідбірника та лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (ВТК) за період з 18 квітня 1983 року по 21 жовтня 2005 рік неправомірними; встановити факт роботи зі шкідливими та важкими умовами праці зі шкідливими речовинами 1,2 та 3 класу небезпеки в період з 18 квітня 1983 року до 21 жовтня 2005 року на посадах пробовідбірника та лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (ВТК) ПАТ «Одеський НПЗ»; зобовязати ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надати уточнюючу довідку про характер виконуваної роботи на посадах пробовідбірника ЦЗЛ (ВТК) за період до 21 серпня 1992 року, коли не потребується атестація робочих місць за умовами праці; зобовязати ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надати уточнюючу довідку про характер виконуваної роботи на посаді лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (ВТК) за період з 18 квітня 1983 року по 21 серпня 1992 року (коли не потребується атестація робочих місць за умовами праці), та за період з 21 серпня 1992 р. по 21 жовтня 2005 року на підставі результатів проведених атестацій робочих місць за умовами праці, внесених в колективні договори за цей період; зобовязати ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надати належним чином оформлені копії архівних документів первинної звітності, а саме: Наказ №124 від 1985р; Наказ №866 від 1986 року; Наказ №260 від 1987р. (зазначені в Особовій картці форми Т-2); довідку про заробітну плату за період з 01 січня 1984 року по 01 січня 1988 року; стягнути з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» матеріальну шкоду у розмірі 100 800 гривень; стягнути з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково.

Визнано дії та бездіяльність ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» щодо тривалого ненадання архівних документів та уточнюючої довідки про характер виконуваної роботи на посадах пробовідбірника та лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (ВТК) за період з 18 квітня 1983 року по 21 жовтня 2005 року, - неправомірними.

Встановлено факт роботи зі шкідливими та важкими умовами праці зі шкідливими речовинами 1, 2 та 3 класу небезпеки в період з 18 квітня 1983 року до 21 жовтня 2005 року на посадах пробовідбірника та лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (ВТК) ПАТ «Одеський НПЗ».

Зобовязано ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надати уточнюючу довідку про характер виконуваної роботи на посадах пробовідбірника ЦЗЛ (ВТК) за період до 21 серпня 1992 року, коли не потребується атестація робочих місць за умовами праці.

Зобовязано ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надати уточнюючу довідку про характер виконуваної роботи на посаді лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (ВТК) за період з 18 квітня 1983 року по 21 серпня 1992 року (коли не потребується атестація робочих місць за умовами праці), та за період з 21 серпня 1992 року по 21 жовтня 2005 року на підставі результатів проведених атестацій робочих місць за умовами праці, внесених в колективні договори за цей період.

Зобовязано ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надати належним чином оформлені копії архівних документів первинної звітності, а саме: Наказ №124 від 1985 р.; Наказ №866 від 1986 р.; Наказ №260 від 1987 р. (зазначені в Особовій картці форми Т-2); довідку про заробітну плату за період з 01 січня 1984 року по 01 січня 1988 року (5 років).

В іншій частині позову відмовлено.

На вказане рішення суду була принесена апеляційна скарга ОСОБА_2, у якій остання поставила питання про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні та ухвалення нового у цій частині, яким позовні вимоги апелянта задовольнити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта: судом не було враховано, що у звязку із неправомірними діями відповідача, що виразилися у тривалому ненаданні відповідних документів, відповідач повинен відшкодувати несплачену ОСОБА_2 пенсію у розмірі 100 800 гривень, оскільки пенсії на пільгових умовах відшкодовує/сплачує у повному обсязі саме підприємство до часу, коли особа досягне пенсійного загального віку (60 років). Крім того, на думку апелянта, оскільки ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на протязі тривалого часу умисно не надавав ОСОБА_2 первинні документи про трудову діяльність для призначення пенсії на пільгових умовах, і ці злочинні дії унеможливили своєчасне призначення пенсії апелянту, а також унеможливили отримання лікування від хворіб, що стали наслідком роботи у шкідливих умовах праці, ОСОБА_2 була спричинена значна матеріальна, а також моральна шкода у розмірі 30 000 гривень, яку апелянт вважала за необхідне стягнути з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи,перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працювала на Одеському нафтопереробному заводі з 19 квітня 1983 року по 21 жовтня 2005 року, при цьому на посаді пробовідбірника - в період з 18 квітня 1983 р. до 09 жовтня 1984р., та на посаді лаборанта хімічного аналізу - з 09 жовтня 1984 року по 21 жовтня 2005 року, у відповідності з записами її трудової книжки (а.с.72-73);

Наказом № 18к від 15 квітня 1983 р. позивач була прийнята на роботу пробовідбірником 1 розряду в центральну заводську лабораторію (далі - ЦЗЛ) підприємства.

Наказом № 25к від 15 жовтня 1984 р. позивача з 09 жовтня 1984 р. було переведено лаборантом хімічного аналізу по 2 розряду в ЦЗЛ, про що в трудовій книжці вчинено запис під № 6.

За змістом копії наказу № 6к від 27 лютого 1985 р., позивачу з 12 лютого 1985 р. присвоєно 2 розряд лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (а.с.74 об.), проте до трудовій книжки та до копії особової картки внесено запис під № 7 про присвоєння 3 розряду (а.с.72-об.);

Наказом № 161к від 01 червня 1988 р., позивача з того ж дня переведено лаборантом хімічного аналізу по 2 розряду (а.с.72 об.);

Наказом № 6к від 01 березня 2001 р. позивачу присвоєно 3 розряд лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ. Наказом № 24л від 01 березня 2004 р., позивача з цього ж дня переведено у відділ технічного контролю лаборантом хімічного аналізу 3 розряду. Наказом № 30л від 04 травня 2005р. позивача переведено лаборантом хімічного аналізу по 3 розряду з 04 травня 2005р. Наказом № 348л від 21 жовтня 2005 р. позивача з 21 жовтня 2005 р. було звільнено з роботи у звязку зі скороченням штату. (а.с.73,74 об.)

Судом першої інстанції встановлено, що з моменту заснування основним видом діяльності ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» (яке перейменовувалось), у тому числі у період роботи позивача, з 1983 по 2005 р.р., є переробка нафти та виробництво продуктів нафтоперероблення. Основний перелік продукції заводу складає продукція нафтоперероблення, а хімічна, зокрема сірка технічна, є похідною внаслідок нафтоперероблення.

Відповідно до виданих відповідачем наказів, у період з 1993 по 2004 р.р. на підприємстві була проведена атестація робочих місць з шкідливими умовами праці у всіх виробничих підрозділах підприємства, за результатами якої було підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення працівників окремих професій та посад на підприємстві, серед яких пробовідбірника та лаборанта хімічного аналізу немає або вказано, що їх пенсійне забезпечення має бути на загальних підставах. За особливий характер праці підтверджено право вказаних працівників на додаткову відпустку 7 днів.

За висновками Державної експертизи умов праці від 22 квітня 2004 р. та від 12 травня 2005 р., атестація підприємством в основному виконана у відповідності з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць № 41, заповнені карти умов праці і протоколи замірів, по матеріалам атестації (на момент проведення 1993-1994 р.р.) і з врахуванням часу впливу шкідливих факторів на робочих місцях оператора технологічного устаткування установки АТ технологічний цех № 1 та інших працівників… відповідають вимогам списку № 1, № 2; за роботу в несприятливих умовах праці встановлені працівникам відповідні пільги та компенсації, рекомендовано підприємству виписку з наказу «За результатами атестації робочих місць» від 07 червня 1995 р. № 198 внести в трудові книжки працівників.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» відмовлено у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат скасовано. У решті рішення суду залишено без змін.

Відповідно до п.«б»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (крім лаборантів, які виконують графічний аналіз), затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_3 КМУ від 12 червня 1993 року № 637 був прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), в п. 1.2 якого зазначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконанім роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Списками № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року та № 461 від 24 червня 2016 року визначений вичерпний перелік робіт, професій, посад, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Пунктом 3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. № 637.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 637 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до розділу XI Списку № 2, затвердженого ОСОБА_3 Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року, право на пільгову пенсію мають працівники спеціальностей виробництва метанолу, формальдегіду, сірної, азотної кислот денітрації і концентрації відпрацьованих кислот.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період робіт на відповідних посадах або за професіями, незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 р., та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 р.

При визначенні права на пільгову пенсію за періоди роботи до 01 січня 1992 р. застосовуються Списки № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173, а після 01 січня 1992 - постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. № 10, постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162 та від 16 січня 2003 р. № 36.

Для визначення права на пенсію на пільгових умовах застосовується Наказ Міністерства праці і соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383 щодо порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно п. 3 цього Наказу, при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинні на період роботи на відповідних посадах.

Згідно п. 10 Наказу, для підтвердження стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та довідку, уточнюючу пільговий характер роботи. Відповідно до наданих документів, страховий стаж позивачки складає 35 років 2 місяці 3 дні. Пільговий стаж роботи визначити неможливо, оскільки у пенсійній справі позивачки відсутні довідки, підтверджуючі пільговий характер роботи та копії наказів про проведення атестації робочих місць.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дії та бездіяльність ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» щодо тривалого ненадання архівних документів та уточнюючої довідки про характер виконуваної роботи на посадах пробовідбірника та лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (ВТК) за період з 18 квітня 1983 року по 21 жовтня 2005 року неправомірними; встановлення факту роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з шкідливими речовинами 1,2 та 3 класу небезпеки в період з 18 квітня 1983 року до 21 жовтня 2005 року на посадах пробовідбірника та лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (ВТК) ПАТ «Одеський НПЗ»; зобовязання ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надати уточнюючу довідку про характер виконуваної роботи на посадах пробовідбірника ЦЗЛ (ВТК) за період до 21 серпня 1992 року, коли не потребується атестація робочих місць за умовами праці; зобовязання ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» уточнюючу довідку про характер виконуваної роботи на посаді лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ (ВТК) за період з 18 квітня 1983 року по 21 серпня 1992 року (коли не потребується атестація робочих місць за умовами праці), та за період з 21 серпня 1992 р. по 21 жовтня 2005 року на підставі результатів проведених атестацій робочих місць за умовами праці, внесених в колективні договори за цей період; зобовязання ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» надати належним чином оформлені копії архівних документів первинної звітності, а саме: Наказ №124 від 1985 р; Наказ №866 від 1986 р.; Наказ №260 від 1987р. (зазначені в Особовій картці форми Т-2); довідку про заробітну плату за період з 01 січня 1984 року по 01 січня 1988 року (5 років).

Сторони по справі у цій частині погодились із рішенням суду та його не оскаржили.

Щодо позовних вимог про стягнення з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» матеріальної шкоди у розмірі 100 800 гривень та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень, то суд першої інстанції вірно вказав у своєму рішенні, що позивачка ОСОБА_2 не надала належних доказів в обґрунтування вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 100 800 гривень та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень .

Колегія суддів вважає необґрунтованими викладені у апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 щодо необхідності задоволення її позовних вимог у частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 100 800 гривень

Так, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що у звязку із протиправними діями відповідача ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, і розмір несплаченої пенсії становить 108 000 гривень, апелянтом належним чином не обґрунтований саме такий розмір завданих збитків, не надано жодного розрахунку, на підставі якого можна було б зрозуміти, що є складовими частинами нібито заподіяної матеріальної шкоди.

Крім того, відсутнє належне, із наданням відповідних допустимих доказів, обґрунтування наявності причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та фактом спричинення ОСОБА_2 матеріальної шкоди.

Безпідставним є також посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що, оскільки ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на протязі тривалого часу умисно не надавав ОСОБА_2 первинні документи про трудову діяльність для призначення пенсії на пільгових умовах, і ці злочинні дії унеможливили своєчасне призначення пенсії апелянту, а також унеможливили отримання лікування від хворіб, що стали наслідком роботи у шкідливих умовах праці, апелянту була спричинена моральна шкода у розмірі 30 000 гривень,

Згідно п.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 ОСОБА_3 від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено в п. 9 ОСОБА_3 від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань ОСОБА_2 виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надано належних та допустимих доказів причинно-наслідкового звязку між поведінкою відповідача та її моральними стражданнями.

Не додано відповідних доказів і до апеляційної скарги, апелянт обмежився лише констатацією факту нібито заподіяння їй моральної шкоди, не надавши жодного доказу на підтвердження спричинення ОСОБА_2 відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обґрунтовано, з чого апелянт виходила, визначаючи розмір заподіяної шкоди саме у розмірі 30 000 гривень.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2018 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для йогоскасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 27 лютого 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

ОСОБА_4