Справа № 353/229/19
Провадження № 6/353/6/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мануляка Ю.В.

секретаря судового засідання Матенчук О.М.

начальника Тлумацького РВ ДВС

ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тлумацького районного суду Івано-Франківської області подання головного державного виконавця Стасюка Івана Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

в с т а н о в и в:

06 березня 2019 року головний державний виконавець Стасюк І.І. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа мотивуючи тим, що на виконанні Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області знаходиться виконавче провадження 50519639 з виконання виконавчого листа № 353/836/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за борговою розпискою, відсотків за користування позиченими коштами, витрат повязаних з публікацією оголошення в газеті та судового збору в сумі 1228826 грн. 24 коп. На сьогоднішній день рішення боржником ОСОБА_2 не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Враховуючи, що рішення до цього часу не виконане є підстави для обмеження у виїзді за кордон.

Начальник Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області у судовому засіданні надав пояснення, які за своїм змістом відповідають поданню та підтримав подання з наведених у ньому підстав.

Вислухавши пояснення начальника Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області та дослідивши матеріали справи суд виходить з наступного.

У п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.

ОСОБА_4 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судом встановлено, що у Тлумацькому районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження ВП № 50519639 від 16.03.2016 року (а.с. 7) на підставі виконавчого листа № 353/836/13-ц виданого 18.04.2014 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1228826 грн. 24 коп. заборгованості (а.с. 5).

Постановою головного державного виконавця Тлумацького районного відділу ДВС від 17.03.2016 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 10, 12).

ОСОБА_4 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта майно ОСОБА_2 не зареєстровано (а.с. 8).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_2 у вказаному реєстрі не зареєстрований (а.с. 13-14).

Відповідно до заяви від 28.03.2016 року ОСОБА_2 повідомив головному державному виконавцю Тлумацького районного відділу ДВС, що фактична адреса його місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

З відповідей ПАТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що арешт на кошти ОСОБА_2 накладено (а.с. 18, 22).

ОСОБА_4 відповідей ПАТ «ІНГ ОСОБА_1 України», АТ «УкрСиббанк», ПАТ «Про ОСОБА_5», АТ «ОСОБА_6 Аваль», АТ «Укргазбанк», ПАТ «ОТП ОСОБА_6», ПАТ КБ «Правекс-Банк», ПАТ «КредоБанк», ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_7», ПАТ «Сітібанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 у вказаних банках не має відкритих рахунків (а.с. 16, 17, 19-21, 23-24, 26-31).

ОСОБА_4 відповідей на запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України інформація щодо ОСОБА_2 відсутня (а.с.32, 33).

З копії акта б/н державного виконавця від 21.08.2017 року встановлено, що боржник ОСОБА_8 за адресою вказаною у виконавчому документі зареєстрований, але не проживає, фактичне місце проживання не відоме, майно на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено (а.с. 34).

ОСОБА_4 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 49192776 від 17.03.2016 року до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис про арешт рухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП№50519639, 17.06.2016 (а.с. 35).

З відповіді Управління соціального захисту населення Тлумацької РДА встановлено, що ОСОБА_2 не отримує жодну з допомог по яких можна проводити стягнення (а.с. 38).

ОСОБА_4 відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 перетинав державний кордон України ще у 2014 році останнього разу у напрямку взду (а.с. 41).

Відповідно до доручення про проведення перевірки та здійснення опису та арешту майна від 27.12.2018 року доручено Дарницькому районному відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві провести перевірку інформації щодо наявності майна ОСОБА_2 за адресою фактичного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, в разі виявлення майна провести його опис, арешт та вилучення (а.с. 52).

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК України), вказав, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п.19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З довідки Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 27.02.2019 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, але за місцем реєстрації не проживає близько 15 років (а.с. 59).

Таким чином, діючим цивільно-процесуальним законодавством України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконаних зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

При цьому, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, ще не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

ОСОБА_4 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до розділу ХІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Мін'юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 441, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання головного державного виконавця Тлумацького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_9 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області, протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Ю.В. Мануляк