Справа № 466/8300/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/811/1697/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу № 466/8300/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2019 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Рясне-402» до ОСОБА_1 , третіх осіб без самостійних вимог-Управляння соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, ЛКП «Залізничтеплоенерго» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в :

23.09.2016 року Львівське комунальне підприємство «Рясне-402»(далі ЛКП «Рясне-402») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 21 вересня 2016 року в розмірі 17037,88 грн., з яких: центральне опалення-6314,68 грн.; утримання будинку-4762,85 грн.; гаряча вода-3687,50 грн., холодна вода-2272,85 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2019 року позов ЛКП «Рясне-402» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Рясне-402» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2011 року по серпень 2014 року включно в сумі 4 702,36 грн..

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що йому незрозуміло чому суд вирішив стягнути з нього борг в сумі 4 702, 36 грн. Зазначає, що не погоджується із рішенням в частині стягнення з нього судового збору, оскільки він як особа з інвалідністю другої групи загального захворювання звільнений від оплати судового збору. Просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ст. 247 ч.2 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. 367 ч.1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 з 16 березня 1990 року зареєстрований та проживає у 2-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1 в якості наймача. (а.с.4).

Квартира у якій проживає ОСОБА_1 належить до комунальної власності м.Львова, розташована у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться на балансі ЛКП «Рясне-420» м.Львова.

Позивач по справі ЛКП «Рясне-420» є комунальним підприємством, надає послуги з утримання будинку і прибудинкової території, холодного водопостачання, а також надавало до 01 липня 2014 року послуги з гарячого водопостачання і централізованого опалення.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач по справі ЛКП «Рясне-402» звернувся в суд про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2010 року по серпень 2014 року включно в розмірі 14 988, 14 грн. та судових витрат по справі.

Так як позовна вимога ЛКП «Рясне-402» була пред`явлена після закінчення строку позовної давності, визначеного ст.ст. 257-267 Цивільного кодексу України, поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено, а відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву про застосування строку позовної давності та його наслідків, відповідно суд першої інстанції застосував положення ст.ст. 257, 267 ЦК до даних правовідносин та стягнув борг в межах 3-х річного строку позовної давності.

Відтак, з відповідача ОСОБА_1 стягнуто 4 702, 36 грн. за період з вересня 2011 року по серпень 2014 року включно, а саме:

-за послуги гарячого водопостачання 1190, 42 грн.;

-за послуги центрального опалення 1983, 94 грн.;

-за послуги постачання холодної води 533,57 грн.;

-за послуги утримання будинку і прибудинкової території-994,43 грн.

Відповідно до ст.20 ч.1 п.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) споживач вправі одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву відповідає визначений у п.5 ч.3 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок вчасно проводити оплату за квартиру та плату за комунальні послуги прописаний у ст.68 Житлового кодексу.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 32 Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру, затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими установленому порядку.

Факт отримання комунальних послуг свідчить про погодження споживача оплачувати за такі та не вимагає укладення письмового договору.

Із доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідач по справі не заперечує факту отримання комунальних послуг, однак, будучи особою з інвалідністю, не маючи матеріальної допомоги від родини та іншого заробітку, окрім пенсії по інвалідності, такий не в змозі оплатити заборговані суми. Однак матеріальне становище відповідача не звільняє його від сплати за житлово-комунальні послуги.

Відтак, рішення суду в частині задоволення позову про стягнення заборгованості ухвалене з одержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині скасування рішення суду першої інстанції про стягнення судового збору в сумі 353,33 коп., колегія суддів вважає, що такі вимоги підлягають до задоволення.

Із Довідки МСЕК серія 12ААА № 804982 від 01.08.2018 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання.

Відповідно до пункту 9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп.

Відповідно до ст. 376 ч.1 п.4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.п.1,2, 375, 376 ч.1 п.4, 383,384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2019 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 353,33 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк