Номер провадження 2/754/724/19
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

за участі секретарів судового засідання Гайворонського В.М., Вакулюк Д.С.,

Плясунової О.В., Ковальової В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки співвласника земельної ділянки,

за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки співвласника земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки земельної ділянки з кадастровим номером :62:190:0020, що розташована по АДРЕСА_3 .

Вимоги позовної заяви вмотивовані тим, що 28.12.2007 року позивачка на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки набула у власність 2/3 частини земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, загальною площею 0,0598 га, кадастровий номер :62:190:0020.

На підставі вищевказаного договору позивачкою було отримано державний акт серії ЯЖ №050119 від 09.10.2008 р. про право власності на земельну ділянку, відповідно до якого за нею було зареєстровано право власності на 2/3 частини земельної ділянки.

В подальшому, згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2015, за позивачкою в результаті розподілу майна подружжя було визнано право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,019933 га.

04.05.2016 р. на підставі вищевказаного рішення за позивачкою було зареєстровано право власності на 1/3 частини земельної ділянки, що підтверджується інформаційною довідкою від 24.05.2016 № 59767449 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Цим же рішенням також визнано право власності відповідача ОСОБА_4 на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,019933 га. Право власності відповідача ОСОБА_3 в свою чергу підтверджується даними договору купівлі - продажу земельної ділянки від 28.12.2007 року та державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 050118 від 09.10.2008 р.

Таким чином, кожному зі співвласників земельної ділянки, належить по 1/3 частини у праві спільної часткової власності.

Позивачка зверталась до відповідачів з пропозицією про виділ частки співвласника у спільній частковій власності на земельну ділянку з метою припинення спільної часткової власності та реєстрації права власності за кожним на свою частку, як на окремий об`єкт нерухомого майна, проте відповідачі не надали свою згоду, щодо поділу земельної ділянки. Крім того, головним приводом для позивачки на звернення до суду було те, що ОСОБА_4 , без отримання згоди позивача та без будь-яких документів дозвільного характеру, розпочав будівництво будинку та господарських споруд на земельній ділянці. На вимогу позивачки припинити самочинне будівництво відповідач не відреагував, як і на повторну пропозицію виділити в натурі частки із спільної часткової власності на земельну ділянку.

Отже, позивачка вимушена звернутись до суду з метою реалізації свого права на виділ в натурі зі спільної часткової власності окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 частини земельної ділянки. Приводом для звернення до суду також є відсутність у позивачки власного житла та скрутне матеріальне становище.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_6 від 29.08.2017 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2018, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 , справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.

В ході підготовчого розгляду справи відповідачем ОСОБА_3 було подано до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про виділ в натурі частки співвласнику земельної ділянки.

Вимоги зустрічного позову вмотивовані тим, що 28.12.2007 року позивачкою та ОСОБА_3 було укладено спільний договір купівлі - продажу земельної ділянки та договір про спільну часткову власність та конкретне користування на земельну ділянку. В результаті реєстрації права власності на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу позивачу за зустрічний позовом було видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 050118 від 09.10.2008 року, орган видачі -Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради.

Відповідно до даних Державного акту ОСОБА_3 належить частка в розмірі 1/3 у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, загальною площею 0,0598 га, кадастровий номер :62:190:0020, іншими співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується документами, що наявні в матеріалах справи.

Отже, ОСОБА_3 , як співвласник земельної ділянки, вправі вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення.

Основною обставиною, яка змусила ОСОБА_3 звернутись з зустрічним позовом, стало те, що ОСОБА_1 , на думку позивача, нечітко сформульовано, яка саме частина земельної ділянки має бути їй виділена та чим це обґрунтовується. Крім того, він має бажання виділити в натурі свою частину земельної ділянки у визначений ним шлях та не залежати в подальшому від волі інших співвласників земельної ділянки.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом вважає що йому має бути виділена в натурі частка у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, але при цьому, це має бути саме та 1/3 частина земельної ділянки, яка згідно плану Державного акту, прилягає повністю до межі від А до Г та частково до меж від А до Б, що визначена договором про спільну часткову власність та конкретне користування на земельну ділянку, а саме частину земельної ділянки розміром 0,01993 гектара, що відповідає належній йому 1/3 частки у праві спільної часткової власності, яку на плані фактичного користування окреслено лініями: з точки 1 до точки 2, з точки 2 до точки 5, з точки 5 до точки 6, з точки 6, до дочки 7, з точки 7 до точки 1.

Даний зустрічний позов було прийнято судом до спільного розгляду позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.08.2018 було призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, у зв`язку із чим зупинено провадження по справі. Виконання вищевказаної експертизи за клопотанням особи, яка його заявила було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

09.10.2018 на адресу суду від судового експерта, на виконанні у якого перебувало призначене судом експертне дослідження, надійшло клопотання про забезпечення обстеження об`єктів дослідження, надання додаткових документів і відомостей та залучення інженера-геодезиста.

22.10.2018, у зв`язку із надходженням клопотання експерта, у виконанні якого перебуває призначене судом вищевказане експертне дослідження, було поновлено провадження для його розгляду, та відповідно викликано у судове засідання сторін.

Ухвалою суду від 12.11.2018 року було вирішено клопотання експерта та повернуто матеріали цивільної справи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для продовження проведення судової земельно-технічної експертизи, у зв`язку із чим зупинено провадження по справі.

22.02.2019 матеріали справи повернуті на адресу суду з експертної установи.

Ухвалою судді від 28.02.2019 було поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 28.03.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , вимоги первісного позову підтримали та просили про його задоволення, посилаючись на обставини, викладені в ньому та заявах по суті.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 просили відмовити в первісному позові з тих підстав, що на земельній ділянці міститься об`єкт незавершеного будівництва, крім того заперечували, щодо вимог зустрічного позову, посилаючись на обставини, викладені у відзивах на позови, обгрунтовуючи тим, що сторони по справі є дійсно співвласниками земельної ділянки площею 0, 0598 га, яка розташована по АДРЕСА_3 , кадастровий номер :62:190:0020.

При цьому відповідно до договору про спільну часткову власність та конкретне користування на земельну ділянку від 04.02.2009 року укладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 отримала у володіння та користування частину земельної ділянки, позначеної на Плані літерою 2, площею 0, 3987.

Згодом на підставі рішення суду було визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 право власності відповідно на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,019933 га.

Зазначені вище обставини визнаються відповідачем.

Однак, позивачка ОСОБА_1 приховала від суду суттєві обставини, що мають значення для справи, а саме наявність на спірній земельній ділянці об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку, площею забудови 90 м. кв., який розташований по центру частини земельної ділянки, позначеній на плані літерою 2.

Так, згідно Розпорядження Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації від 17.09.2009 року № 865 громадянці ОСОБА_1 відповідно її звернення дозволено проектування та будівництво садового будинку по АДРЕСА_3 .

Після отримання дозволу, відповідачем ОСОБА_4 було укладено з ЧП ОСОБА_7 Договір про виконання проектних робіт № 1001-2009 від 01 жовтня 2009 року. На виконання цього договору було розроблено Проект індивідуального житлового будинку. За цим договором відповідачем ОСОБА_4 було сплачено 12000 грн.

В 2009 році на спірній земельній ділянці почалося будівництво, було збудовано фундамент та перший поверх житлового будинку. Всі витрати на будівництво поніс виключно він, що підтверджується відповідними письмовими доказами (накладними, квитанціями, чеками. В 2010 році будівництво було призупинено.

27 жовтня 2017 року Департаментом з питань Державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва було винесено Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Приписом встановлено, що замовниками будівництва гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_1 розпочаті будівельні роботи з будівництва садового будинку без повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту, та запропоновано у термін до 27 грудня 2017 року усунути допущені порушення.

01.12.2017 року Департаментом з питань Державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва було складено щодо ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.96 КУпАП.

Такий самий протокол було складено й щодо позивачки ОСОБА_1

Постановою № 60/17 по справі про адміністративне правопорушення від 07.12.2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у виконанні будівельних робіт з будівництва садового будинку без повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП.

З метою виконання вимог, наведених в Приписі, 05.12.2017 року ОСОБА_4 звернувся до ЦНАГІ Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації із заявою про отримання будівельного паспорту забудови земельної ділянки.

На вищевказане звернення отримано відповідь Департаменту містобудування та архітектури про повернення пакету документів та необхідності його доопрацювання та подання додаткових документів, зокрема - засвідчену у встановленому законом порядку згоду співвласників земельної ділянки па забудову.

Для надання необхідної згоди від співвласника ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_4 звертався до неї листом від 05.12.2017 року, але відповіді до цього часу не отримав.

За таких обставин, через наявність на спірній земельній ділянці об`єкта незавершеного будівництва виділ частини земельної ділянки позивачці ОСОБА_1 є технічно неможливим, також позивачкою не надано суду доказів на підтвердження технічної можливості виділу частини земельної ділянки у запропонованому нею порядку та розмірі.

ОСОБА_4 також пояснив, що постійно використовує спірну земельну ділянку за її цільовим призначенням та повністю несе всі витрати пов`язані з її використанням та утриманням. При цьому, ним переважно використовується середня частина спірної земельної ділянки (позначена літерою «А» на плані-схемі наведеному позивачкою).

На період будівництва для проживання, на цій частині земельної ділянки (позначена літерою «А» на плані-схемі наведеному позивачкою) встановлено дерев`яну споруду (побутівку), в якій починаючи з 2017 року і по цей час він постійно проживає.

За таких обставин користування та володіння спірною земельною ділянкою має для ОСОБА_4 критичне значення, оскільки він має наміри добудувати незавершене будівництво житлового будинку. В той же час, позивачка ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою не користується, участі у витратах на управління, утримання та збереженні спільного майна не приймає.

Доводи позивачки про те, що нібито нею було встановлено на спірній земельній ділянці опору електромереж лише частково відповідають дійсності, оскільки в даному випадку вона лише формально виступила стороною договору з ПАТ «Київенерго», оскільки на той час у 2011 році права власності на земельну ділянку було оформлено на неї. В дійсності всі роботи та погодження, щодо встановлення опори електромереж та приєднання до електричних мереж виконувалися ОСОБА_4

Всі дії щодо будівництва житлового будинку на спірній земельній ділянці, влаштування водопостачання, електропостачання, септика та інших інженерних споруд, необхідних для обслуговування житлового будинку виконувалися відповідно до проекту, технічних умов та погоджувалися ОСОБА_1 особисто, як одним із замовників будівництва. Доказів зворотнього позивачкою не надано.

Враховуючи викладене, відповідач ОСОБА_4 та його представник вважають позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги поданого ОСОБА_1 позову визнав, а також просив задовольнити зустрічну позовну заяву, посилаючись на обставини викладені в ній.

Заслухавши вступне слово сторін у справі та їх представників, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що за умовами договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 8529, ОСОБА_8 передала покупцям ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,0598 гектарів. На підставі зазначеного договору ОСОБА_1 набула у власність 2/3 частини земельної ділянки, а ОСОБА_3 в свою чергу 1/3 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, загальною площею 0, 0598 га, кадастровий номер земельної ділянки :62:190:0020.

В результаті вказаного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_9 та ОСОБА_3 були отримані державні акти про право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , серії ЯЖ № 050119 , ЯЖ № 050118 , видані Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (а.с.5, 6 т.1).

Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна було задоволено. В результаті розподілу майна поділено в рівних частках набуте під час шлюбу майно, а саме 2/3 частини земельної ділянки, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_3 , та визнано за кожним із сторін право власності на 1/3 частину земельної ділянки (а.с.7-8 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.01.2019 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2015 року залишено без змін (а.с.9-10 т.1).

На підставі вищевказаного рішення 04.05.2016 року за позивачкою ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на 1/3 частини земельної ділянки, що підтверджується інформаційною довідкою від 24.05.2016 року № 59767449 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст.ст.364, 367 ЦК кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 цього кодексу.

За змістом частини 1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що обмеження у реалізації права на виділ частки з майна (поділ майна), що є у спільній власності кількох осіб, може мати місце виключно за умови, якщо річ, питання щодо виділу частки з якої вирішується, є неподільною (стаття 183 ЦК України) або такий виділ (поділ) призведе до порушення суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. В усіх інших випадках вимога про виділ (поділ) підлягає задоволенню, оскільки відмова у реалізації цього права призводить до обмеження правомочностей власника.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

04.02.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір про спільну часткову власність та конкретне користування на земельну ділянку, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парусовою Г.М. , зареєстрований в реєстрі за № 86.

Пунктом 3 Договору про порядок користування, сторони вирішили встановити порядок конкретного користування спільною земельною ділянкою та домовились, що кожен учасник спільної часткової власності отримує у володіння та користування частину спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки, а саме ОСОБА_1 отримує у володіння та користування частину земельної ділянки розміром 0,03987 гектара, що відповідає належній їй 2/3 часткам у праві спільної часткової власності, яку на плані фактичного користування окреслено лініями: з точки 2 до точки 3, з точки 3 до точки 4, з точки 4 до точки 5, з точки 5 до точки 2, а ОСОБА_3 отримує у володіння та користування частину земельної ділянки розміром 0,01993 гектара, що відповідає належній їй 1/3 частки у праві спільної часткової власності, яку на плані фактичного користування окреслено лініями: з точки 1 до точки 2, з точки 2 до точки 5, з точки 5 до точки 6, з точки 6 до точки 7, з точки 7 до точки 1 (а.с.20, 21 т.1).

Відповідно до вимог позовної заяви позивачка просить виділити їй в натурі 1/3 частину земельної ділянки на якій розташована опора електричних мереж, яку було встановлено на підставі договору про приєднання до електричних мереж № 15227/46217/7/64422 від 01.08.2011, укладеного між позивачем та ПАТ «Київенерго». Вказана опора розташована біля межі з частиною земельної ділянки ОСОБА_3 по вул . Анатоліївська . Щодо частини земельної ділянки, яка має бути виділена ОСОБА_3 позивач визначає 1/3 частину земельної ділянки, яка знаходиться на розі двох вулиць та визначена з крайньої лівої сторони на плані фактичного користування.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність).

Статтею 88 Земельного кодексу України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 88 Земельного кодексу України визначено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 115 ЦПК України суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійний висновок, щодо відповідних питань.

Згідно з Висновком за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14.02.2019 року № 20219/18-41 виходячи з того, що на земельній ділянці з кадастровим номером :62:190:0020 за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0, 0598 га, розташований незавершений будівництвом будинок, розділити земельну ділянку на три окремих об`єкти нерухомого майна не вбачається за можливе (а.с.204-216 т.1).

Разом з тим, на розгляд суду експертом запропоновано 3 варіанти розподілу земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 площею 0,0598 га, а саме:

Варіант перший розроблявся з урахуванням договору про спільну часткову власність та конкретного користування на земельну ділянку від 04.02.2009 року та розташування об`єктів незавершеного будівництва. Частину земельної ділянки, на якій розташований незавершений будівництвом об`єкт пропонується виділити співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в спільне користування, розподіл земельної ділянки можливий після введення будинку в експлуатацію, державної реєстрації нерухомого майна та подальшого розподілу будинку в натурі між співвласниками. Гр. ОСОБА_3 пропонується земельна ділянка, обмежена лінями розподілу, що проходять від точки 1 до точки 2, від точки 2 до точки 5, від точки 5 до точки 6, від точки 6 до точки 7, від точки 7 до точки 1. Співвласникам ОСОБА_1 ОСОБА_4 пропонується земельна ділянка, обмежена лінями розподілу, що проходять від точки 2 до точки 3, від точки 3 то точки 4, від точки 4 до точки 5, від точки 5 до точки 2.

Варіант другий розроблявся з урахуванням договору про спільну часткову власність та конкретного користування на земельну ділянку від 04.02.2009 та без урахування об`єктів, що розташовані на земельній ділянці.

Для ведення садівництва співвласнику ОСОБА_3 пропонується земельна ділянка, обмежена лінями розподілу, що проходять від точки 1 до точки 2, від точки 2 до точки 7, від точки 7 до точки 8, від точки 8 до точки 9, від точки 9 до точки 1. Для ведення садівництва співвласнику ОСОБА_1 пропонується земельна ділянка, обмежена лінями розподілу, що проходять від точки 2 до точки 3, від точки 3 то точки 6, від точки 6 до точки 7, від точки 7 до точки 2. Для ведення садівництва співвласнику ОСОБА_4 пропонується земельна ділянка, обмежена лінями розподілу, що проходять від точки 3 до точки 4, від точки 4 то точки 5, від точки 5 до точки 6, від точки 6 до точки 3.

Варіант третій розроблявся з урахуванням договору про спільну часткову власність та конкретного користування на земельну ділянку від 04.02.2009 та без урахування об`єктів, що розташовані на земельній ділянці.

Для ведення садівництва співвласнику ОСОБА_3 пропонується земельна ділянка, обмежена лінями розподілу, що проходять від точки 1 до точки 2, від точки 2 до точки 7, від точки 7 до точки 8, від точки 8 до точки 9, від точки 9 до точки 1. Для ведення садівництва співвласнику ОСОБА_4 пропонується земельна ділянка, обмежена лінями розподілу, що проходять від точки 2 до точки 3, від точки 3 то точки 6, від точки 6 до точки 7, від точки 7 до точки 2. Для ведення садівництва співвласнику ОСОБА_1 пропонується земельна ділянка, обмежена лінями розподілу, що проходять від точки 3 до точки 4, від точки 4 то точки 5, від точки 5 до точки 6, від точки 6 до точки 3.

Докладно варіанти розподілу описані в дослідницькій частині висновку та схематично зображені в додатках № 1, № 2, № 3.

Допитана в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_10 , показала суду, що з урахуванням того, що на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 , знаходиться незареєстрований об`єкт незавершеного будівництва, розділити земельну ділянку на три окремі об`єкти нерухомого майна не вбачається за можливе з технічних причин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За змістом ст.ст. 76 - 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Враховуючи викладені вище обставини, той факт, що позивачем ОСОБА_9 вимоги, щодо приведення земельної ділянки до попереднього стану та знесення розташованого об`єкту незавершеного будівництва, який перешкоджає розподілу земельної ділянки на три окремих об`єкти у відповідності до часток, які належать кожному із сторін заявлено не було, а відтак дане питання судом не вирішувалось, за таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога позивача ОСОБА_9 про виділ із спільної часткової власності в натурі об`єкт нерухомого майна у вигляді 1/3 частини земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_3 , з кадастровим номером :62:190:0020, позначеною літерою «А» є передчасною та не підлягає задоволенню судом, оскільки на даній частині земельної ділянки розташований об`єкт незавершеного будівництва, який перешкоджає розподілу земельної ділянки на три окремих об`єкти у відповідності до часток, які належать кожному із сторін, що підтверджується Висновком за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14.02.2019 року № 20219/18-41 та безпосередньо наданими в суді показаннями допитаної експерта ОСОБА_10 .

Щодо зустрічного позову поданого ОСОБА_3 з вимогою виділити йому в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна у вигляді 1/3 частини земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_3 , з кадастровим номером :62:190: 0020 , суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню судом оскільки позивачу за зустрічним позовом дана частина земельної ділянки належить на праві власності та він отримав у користування на підставі договору про спільну часткову власність та конкретне користування на земельну ділянку саме ту частину земельної ділянки, щодо якої ним заявлена вимога зустрічного позову та яка відповідає належній йому частці на праві спільної часткової власності, план фактичного користування обумовлений договором від 04.02.2019 року. При цьому, судом враховується Висновок за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14.02.2019 року № 20219/18-41, у відповідності до якого допустимо виділити ОСОБА_3 належну йому частину земельної ділянки, яку він має намір отримати в натурі.

Приймаючи рішення про задоволення вимог зустрічного позову, судом враховано той факт, що дані вимоги не ущемляють законні права співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також не позбавляє їх можливості належно користуватися іншою частиною земельної ділянки.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 41, 129 Конституції України, ст.ст. 4,12, 13, 15, 16, 183, 319, 321, 355, 356, 358, 364, 367, 391 ЦК України, ст.ст. 86, 885, 126, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 16, 76-77, 81, 82, 115, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки співвласника земельної ділянки - залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки співвласника земельної ділянки - задовольнити.

Виділити ОСОБА_3 в натуру із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером :62:190:0020, що розташована в АДРЕСА_3 , а саме ту її частину, яка, згідно плану Державного акту серії ЯЖ № 050118 від 09/10/2008, прилягає повністю до межі від А до Г та частково до меж від Г до В, та від А до Б. , а також, яка на плані фактичного користування (Додаток до Договору від 04.02.2009 р. про спільну часткову власність та конкретне користування на земельну ділянку) окреслено лініями: з точки 1 до точки 2, з точки 2 до точки 5, з точки 5 до точки 6, з точки 6 до точки 7, з точки 7 до точки 1.

Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :62:190:0020, що розташована в АДРЕСА_3 , у зв`язку з виділенням в натуру часток співвласників земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 , (РНОКПП - НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі по 4232 грн. 13 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: