КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 757/37434/17-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Остапчук Т.В.

05 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокар-777» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокар-777», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Автокар-777» та просила стягнути з відповідача 99 926,81 грн. відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ «Автокар-777» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмір 99 926,81 грн. та судовий збір в розмірі 999,27 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Автокар-777» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує на необхідність зменшення суми збитків із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який дорівнює 0,4% відповідно до даних експертного дослідження.

Зазначає, що ТОВ «Автокар-777» жодним чином не було повідомлено про дату, час та місце проведення огляду автомобіля. Звертає увагу на те, що правомірність формування висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи не підтверджена наявними доказами, а тому наявні сумніви щодо належності доведення позивачем суми завданої шкоди.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3859/2019
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що сума матеріальних збитків завданих позивачу пошкодженням її автомобіля, підтверджується наявними у справі висновком судової експертизи який є належним доказом та відповідачем не спростований.

У судовому засіданні ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 заперечував проти апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ТОВ «Автокар-777» та третя особа в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі заявленому позивачем, який є меншим.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 04 липня 2014 року о 16 год. 20 хв. у м. Києві по проспекту Броварському сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_5, який керував автомобілем марки MAN TGA 33.430 (д. н. з. НОМЕР_3) та автомобіля Mitsubishi outlander (д. н. з. НОМЕР_2), у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 18 серпня 2014 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а. с. 7).

Станом на час вчинення вищевказаної ДТП ОСОБА_5перебував у трудових відносинах із ТОВ «Автокар-777».

За інформацією, наданою територіальним сервісним центром 8044 МВС України № 53/Д (ТСЦ 8044) від 03 квітня 2018 року автомобіль Mitsubishi outlander, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_1, в період з 03.11.2006 по 04.09.2014 перебував на реєстраційному обліку за ОСОБА_1 04.09.2014 вказаний автомобіль був перереєстрований на іншого власника на підставі довідки-рахунок від 30 серпня 2014 року (а. с. 140).

За інформацією, наданою територіальним сервісним центром 3264 МВС України № 3-64 від 24 квітня 2018 року документи, що були підставою реєстрації автомобіля Mitsubishi outlander, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 знищені в установленому законом порядку після закінчення терміну зберігання (а. с. 139).

Автомобіль Mitsubishi outlander (д. н. з. НОМЕР_2) станом на день ДТП, тобто 04 липня 2014 року, був зареєстрований за ОСОБА_1

Згідно Звіту №2344 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 01 серпня 2014 року вартість ремонту автомобіля ОСОБА_1 складає 143 926,81 грн. (а. с. 8-44).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 22 грудня 2017 року за № 19580/17-54, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi outlander (д.н.з. НОМЕР_2) в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 04 липня 2014 року, складає 163 693,83 грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику вищевказаного автомобіля складає 108 713,95 грн. (а. с. 73-87).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальністьТОВ «Автокар-777» була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно Полісу №АІ/2959683 від 05 червня 2014 року про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю третіх осіб становить 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн. Строк дії договору з 26 червня 2014 року по 25 червня 2015 року. Пунком 5 вказаного Полісу встановлений розмір франшизи в розмірі 1 000,00 грн. (а. с. 132).

ОСОБА_1 було виплачено 44 000,00 грн. страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Враховуючи вищевикладене та Звіт №2344, позивач просила стягнути з ТОВ «Автокар-777» різницю між фактичним розміром шкоди 143 926,81 грн. та страховою виплатою 44 000,00 грн., що становить 99 926,81 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідальність у таких випадках має нести винна в завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи людина, яка керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП.

Тобто, якщо особа під час керування автомобілем має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на цей транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху).

Не визнається володільцем джерела і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляла джерелом в силу виконання своїх трудових обовґязків перед володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 1172 ЦК України відповідальність юридичної або фізичної особи за дії працівника виникає лише за умови, що особа, з вини якої завдана шкода, перебуває з цими організаціями (особами) у трудових відносинах і шкода завдана нею під час виконання трудових (службових) обов'язків.,

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що фізична особа, якій завдана шкода, має право на її відшкодування в порядку встановленому законодавством.

Встановлено, що під час вчинення ДТП 04 липня 2014 року, ОСОБА_5, який керував автомобілем марки MAN TGA 33.430 (д. н. з. НОМЕР_3) - винна особа перебував у трудових відносинах з ТОВ «Автокар-777».

Таким чином, відповідальною особою за відшкодування майнової шкоди завданої ОСОБА_5 є ТОВ «Автокар-777».

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 даного Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Матеріали справи свідчать, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «Автокар-777» була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно Полісу №АІ/2959683 від 05 червня 2014 року про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю третіх осіб становить 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн. Строк дії договору з 26 червня 2014 року по 25 червня 2015 року. Пунком 5 вказаного Полісу встановлений розмір франшизи в розмірі 1 000,00 грн. (а. с. 132).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 22 грудня 2017 року за № 19580/17-54, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi outlander (д.н.з. НОМЕР_2) в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 04 липня 2014 року, складає 163 693,83 грн. (а. с. 73-87).

Отже, ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 49 000,00 грн. (50 000,00 грн. - 1 000,00 грн (франшиза).

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 114 693,83 грн. (163 693,83 грн. - вартість відновлювального ремонту - 49 000,00 грн. - максимальний ліміт страхового відшкодування).

За наведеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення із ТОВ «Автокар-777» - відповідальної особи відшкодування шкоди в розмірі 99 926,81 грн. правильними, враховуючи межі позовних вимог.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновок експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 22 грудня 2017 року за № 19580/17-54 є належним та допустимим, проведений кваліфікованими експертами попередженими про кримінальну відповідальність.

Отже, доводи апеляційної скарги про неправомірність формування висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи не підтвердженні при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи її проведення саме на замовлення ТОВ «Автокар-777».

Крім того, колегія суддів також погоджується із розрахунками такої шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ТОВ «Автокар-777» жодним чином не було повідомлено про дату, час та місце проведення огляду автомобіля не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ «Автокар-777» після виплати суми страхового відшкодування не позбавлене можливості звернення до суду із зворотніми вимогами до ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України.

Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, матеріали справи та надані відповідні висновки з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з якими погоджується і колегія суддів.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокар-777» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06.03.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова