Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 431/1265/17
Провадження № 22-ц/810/32/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 14 грудня 2018 року, постановлену у складі судді Колядова В.Ю. в м. Старобільськ Луганської області,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів неукладеними,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договорів неукладеними, в обґрунтування якого зазначив, що у серпні та вересні 2012 року він звертався до відповідача із наміром позичити грошові кошти, проте висунуті відповідачем умови виявились неприйнятними для позивача, тому він не отримав від відповідача грошові кошти. На початку липня 2016 року позивачу стало відомо про заявлений ОСОБА_3 проти нього позов про стягнення заборгованості за договорами позики, які нібито укладені 05 серпня 2012 року та 08 вересня 2012 року.

Позивач просив суд визнати договори позики від 05 серпня 2012 року та від 08 вересня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що не укладалися, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 14 грудня 2018 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів неукладеними залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 14 грудня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не був належним чином повідомлений про дату розгляду справи, оскільки перебуває на тимчасово окупованій території України, у звязку з чим в його інтересах діють представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Також, позивач посилається на те, що суд не повідомляв про розгляд справи його представника ОСОБА_5 Щодо представника позивача ОСОБА_4, то від останнього 29 листопада 2018 року та 13 грудня 2018 року надходили заяви про перенесення розгляду справи на іншу дату, тому його неявка в судові засідання 30 листопада 2018 року та 14 грудня 2018 року відбулась з поважної причини, про що він вчасно повідомив суд першої інстанції. Також, в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд не зупинив провадження по справі у звязку із направленням судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому ст. 87 ЦПК України.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 25 січня 2019 року відповідачу розяснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте від ОСОБА_3 не надійшло відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Позивач та відповідач в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце повідомлений належним чином і в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що 14 грудня 2018 року позивач та його представник ОСОБА_4. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Раніше слухання справи відбулось 30 листопада 2018 року, позивач та його представник повідомлялись про слухання справи заздалегідь, але ніяких заяв про перенесення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Тому, враховуючи повторну неявку позивача та його представника в судове засідання, суд вважав, що позов підлягає залишенню без розгляду у звязку з повторною неявкою належно повідомленого позивача та його представника в судове засідання.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом у березні 2017 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обовязковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обовязковою.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що діюче цивільне процесуальне законодавство передбачає залишення позовної заяви без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 04 травня 2017 року справу було призначено до розгляду у судовому засіданні на 17 травня 2017 року. Також справа призначалась до розгляду на 26 травня 2017 року, на 13 червня 2017 року. Ухвалами суду від 13 червня 2017 року та від 09 жовтня 2017 року провадження по справі зупинялось у звязку з проведенням судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 10 травня 2018 року провадження по справі було поновлено та розгляд справи призначено на 25 травня 2018 року. Згідно журналу судового засідання від 25 травня 2018 року в судовому засіданні були присутні представник позивача ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_6 та судом постановлена ухвала про витребування доказів.

Також, справа призначалась до розгляду на 15 серпня 2018 року, на 06 вересня 2018 року, на 24 жовтня 2018 року, 15 листопада 2018 року. При цьому, 15 серпня 2018 року, 06 вересня 2018 року, 24 жовтня 2018 року та 15 листопада 2018 року судові засідання не проводились у звязку з зайнятістю залів судового засідання, що підтверджується довідками (т. 1, а.с. 218, 226, 239, 248).

Потім справа призначалась до розгляду на 30 листопада 2018 року. При цьому, від представника позивача ОСОБА_4 на адресу суду першої інстанції електронною поштою направлено заяву про відкладення розгляду справи з 30 листопада 2018 року на іншу дату у звязку з участю в іншому судовому засіданні. Дана заява міститься в матеріалах справи перед протоколом судового засідання від 30 листопада 2018 року (т. 2, а.с. 1). Проте, в протоколі судового засідання від 30 листопада 2018 року відсутні відомості про те, що судом вирішувалось зазначене клопотання представника позивача ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи (т. 1, а.с. 8), що свідчить про порушення судом норм діючого ЦПК України.

Також, в ухвалі суду про залишення позовної заяви без розгляду зазначено, що слухання справи відбулось 30 листопада 2018 року, позивач та його представник повідомлялись про слухання справи заздалегідь, але ніяких заяв про перенесення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Проте, зазначені висновки не відповідають матеріалам справи, як зазначалося вище.

Крім того, в заяві про відкладення розгляду справи з 30 листопада 2018 року представник позивача ОСОБА_4 просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату з часом початку засідання після 11.00 години, оскільки до суду він буде добиратися з м. Києва. Проте, судом першої інстанції з 30 листопада 2018 року розгляд справи відкладено до 14 грудня 2018 року до 09 год. 30 хв. (т. 1, а.с. 8).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не був належним чином повідомлений про дату судового засідання частково заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, остання відома адреса місця проживання ОСОБА_2 знаходиться на тимчасово окупованій території України, проте в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач повідомлений про дату, час та місце судового засідання на 30 листопада 2018 року в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції». Проте, про дату, час та місце розгляду справи призначеної на 30 листопада 2018 року був належним чином повідомлений представник позивача ОСОБА_5, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Останній раз справа призначалася до розгляду на 14 грудня 2018 року, коли судом було винесено оскаржувану ухвалу, та сам позивач не був належний чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у відповідності до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції». Проте, про дату, час та місце розгляду справи призначеної на 14 грудня 2018 року був належним чином повідомлений представник позивача ОСОБА_5, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача надані докази направлення 13 грудня 2018 року на адресу Старобільського районного суду Луганської області електронною поштою через офіційну електронну адресу представника позивача ОСОБА_4 заяву про відкладення розгляду справи із зазначенням причин неявки в судове засідання.

Однак в матеріалах справи дана заява відсутня.

Враховуючи, що судом першої інстанції судові засідання, які призначалися на 15 серпня 2018 року, 06 вересня 2018 року, 24 жовтня 2018 року та 15 листопада 2018 року не проводились, а діюче цивільне процесуальне законодавство передбачає залишення позовної заяви без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, від представника позивача ОСОБА_4 на електронну адресу суду надсилались заяви про перенесення розгляду справи у звязку з участю в іншому судовому засіданні 30 листопада 2018 року та 14 грудня 2018 року, однак судом першої інстанції в установленому законом порядку заяви не розглядалися, причини неявки представника позивача ОСОБА_4 в судові засідання не були визнані неповажними, тому в даному випадку відсутня повторна неявка позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення позивачем про причини неявки, та у суду першої інстанції не було достатніх підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на те, що частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Із матеріалів справи вбачається, що із дійсним позовом позивач звернувся до суду у березні 2017 року та розгляд справи триває майже два роки, тобто всупереч зазначеним нормам права загальна тривалість провадження по вказаній справі в суді першої інстанції значно перевищила встановлені законодавством строки розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв'язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Старобільського районного суду

Луганської області від 14 грудня 2018 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 14 грудня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 березня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Є.В. Коротенко

ОСОБА_7