Провадження 2-о/357/33/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Александрова А. С.,

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Біла Церква Київської області заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2 міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В :

29 листопада 2018 року ОСОБА_1 (надалі за текстом «заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Заявник зазначила, що 10.11.2001 року померла її бабуся ОСОБА_5. За свого життя ОСОБА_5 вчинила заповіт, посвідчений 23 грудня 1999 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі №5-4946, відповідно до якого, все майно заповіла ОСОБА_3 - (третя особа по справі), ОСОБА_4 - (третя особа по справі) та Заявнику- Пивовар (до зміни прізвища ОСОБА_7) ОСОБА_8 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - (третя особа по справі) прийняли спадщину, ОСОБА_4 - (третя особа по справі) заяву про прийняття спадщини не подавав. Спадкоємцем першої черги за законом була мати Заявника ОСОБА_1 ОСОБА_9 яка померла 16 травня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області від 28.12.2001 року, актовий запис №746.

ОСОБА_8 звернулась до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини. 18.10.2018 року постановою №53/02-31 державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_10 відмовлено ОСОБА_8 ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5О, яка померла 10.11.2001 року не вистачає підтвердження родинних стосунків, не можливо довести, що ОСОБА_7, яка записана в свідоцтві про народження ОСОБА_8 -ОСОБА_1 (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. була матірю та померла 16 травня 1999 року і ОСОБА_9, це одна і таж особа.

Посилаючись на приписи ст.4, 293, 315, 318, 319 ЦПК України Заявник просила встановити факт родинних відносин, а саме, що померла 16.05.1999 року Заїка (до зміни прізвища «Кравченко») ОСОБА_11 була її рідною матірю.

У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити. Додатково пояснила, що визнання родинних відносин з матірю необхідно для того, щоб оформити ? житлового будинку на неї. Власницею була бабуся - ОСОБА_5, яка померла 10.11.2001 року.

Представник заінтересованої особи - Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.19, 33).

Заінтересована особа - ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.30-31, 34-35).

Заінтересована особа - ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.18, 32).

В судовому засіданні 15.01.2019 року свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_8 ОСОБА_1 є його дружиною з 2002 року. З Заявницею він познайомився коли її бабуся ОСОБА_5 ще була живою. Він бачив, як на той час його майбутня дружина спілкувалася зі своєю бабусею. Вони проживали в одній хаті, але в різних половинах, різні входи. Підтвердив обставини, викладені заявницею.

В судовому засіданні 15.01.2019 року свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що знає ОСОБА_8 з дня її народження, оскільки вони є сусідами. ОСОБА_5 знав як мати ОСОБА_9, тобто бабусю ОСОБА_8, а ОСОБА_9 була мамою ОСОБА_8. Підтвердив обставини, викладені заявницею.

Суд, вислухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

Заявник ОСОБА_1 (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. є рідною онукою ОСОБА_5, яка померла 10.11.2001 року у віці 76 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 15.05.2018 року серія І-ОК №4436648, актовий запис №1759 (а.с.14).

Відповідно до заповіту, посвідченому 23 грудня 1999 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі №5-4946, померла ОСОБА_5 все майно заповіла ОСОБА_3 - (третя особа по справі), ОСОБА_4 - (третя особа по справі) та Заявнику- Пивовар (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. (а.с.11).

Спадкоємцем першої черги за законом була мати Заявника - ОСОБА_1 (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. ОСОБА_9 яка померла 16 травня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області від 28.12.2001 року, актовий запис №746 (а.с.51).

Відповідно до заяви №679 від 09.06.2018 року ОСОБА_3 - (третя особа по справі) прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на день її смерті за однією адресою (ас.37).

Згідно з копією спадкової справи ОСОБА_4 - (третя особа по справі) заяву про прийняття спадщини не подавав.

18.10.2018 року постановою №53/02-31 державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_10 відмовлено ОСОБА_8 ОСОБА_1 (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5О, яка померла 10.11.2001 року не вистачає підтвердження родинних стосунків, не можливо довести, що ОСОБА_7, яка записана в свідоцтві про народження ОСОБА_8 -ОСОБА_1 (до зміни прізвища «Кравченко») О.С. була матірю та померла 16 травня 1999 року і ОСОБА_9, це одна і таж особа. (а.с. 59-60).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії ЯК- №001306, актовий запис №221, виданого Білоцерківським ЗАГС, в графі батько зазначений ОСОБА_15, в графі мати зазначена ОСОБА_5 (а.с.65).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, ІІ-БК №340592, актовий запис №274 від 15.04.1982 року, шлюб між Заїка (до зміни прізвища «Воронова») ОСОБА_11 та ОСОБА_16 - розірвано (а.с.64).

Згідно свідоцтва про одруження, ІІ-БК №453585, актовий запис №478 від 18.05.1982 року, Заїка (до зміни прізвища «Воронова») ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_17 та змінила прізвище на - ОСОБА_17 (а.с.65).

Відповідно свідоцтва про народження, ІV-БК №384632, актовий запис №2352 від 10.12.1982 року, у подружжя ОСОБА_17, 04.12.1982 року народилася дочка ОСОБА_8 по справі ОСОБА_18, (а.с.13).

Згідно свідоцтва про одруження, 1-БК №194921, актовий запис №703 від 20.07.2002 року, ОСОБА_18 уклала шлюб з ОСОБА_12 та змінила прізвище на «Пивовар» (а.с.63).

Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини.

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обовязків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку з втратою годувальника.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ч.1 ст.13, п.5 ч. 2 ст. 293, п.1 ч.1 315, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2 міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 (до зміни прізвища «Кравченко»), ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою ОСОБА_3 («Кравченко») ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 16.05.1999 року.

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.02.2019 року.

СуддяОСОБА_19