Ухвала

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 478/2586/16-ц

провадження № 61-32987св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,

Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року у складі колегії суддів:

Козаченка В. І., Прокопчук Л. М., Царюк Л. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_9,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, і стягнення витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду кримінальної та цієї справи.

Позовна заява мотивована тим, що 08 березня 2015 року на території садиби

АДРЕСА_1 під час святкування з односельчанами Міжнародного жіночого дня, між позивачем та відповідачем виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої відповідач заподіяв йому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Через отримані ушкодження він тривалий час перебував на стаціонарному і амбулаторному лікуванні. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та фізичного болю йому була спричинена моральна шкода, пов'язана з його душевними стражданнями, та матеріальна шкода. Крім того

ОСОБА_4 були витрачені значні кошти на оплату послуг адвоката, як під час кримінального так і цивільного провадження. Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року було визнано винним ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, призначено покарання у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави

10 % із суми заробітку та частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди та витрат на правову допомогу скасовано, призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, стягнення витрат на правову допомогу.

У зв'язку з викладеним та з урахуванням остаточних уточнень ОСОБА_4 просив суд стягнути з відповідача на його користь 25 832,00 грн відшкодування матеріальних збитків, 100 000,00 грн відшкодування моральної шкоди та 19 700,00 грн витрат на правову допомогу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8 457,12 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Додатковим рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави, витрати щодо сплати судового збору в розмірі 443,60 грн.

Судові рішення мотивовані тим, що факт заподіяння позивачу тілесних ушкоджень середньої тяжкості встановлений вироком суду і не підлягає доказуванню. Матеріальна шкода, завдана позивачу у вигляді понесених ним витрат на придбання медикаментів, лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, підтверджена належними та допустимими доказами лише у розмірі 8 457,12 грн. Витрати позивача на придбання пального не підтверджені належними доказами, оскільки з наданих квитанцій неможливо встановити, що пальне закуповувалось саме позивачем та з якою метою, не вбачається можливим також встановити відповідність кількості придбаного пального витраченому кілометражу від місця проживання позивача до місця призначення (органу досудового слідства, лікарні, суду тощо). Протиправними діями відповідача позивачу було завдано фізичного болю та душевних переживань, тому виходячи із засад розумності та справедливості на його користь необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі

20 000,00 грн. Позовні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду кримінальної та цивільної справи, не підлягають задоволенню, оскільки гонорар адвоката у кримінальній справі визначено двом замовникам правових послуг без розрахунку вартості цих послуг окремо для кожного із них, а з самого договору не вбачається хто із замовників взагалі повинен сплачувати послуги за отриману правову допомогу, інших документів, оформлених у встановленому законодавством порядку, до суду не надано. Через відсутність доказів щодо кількість годин, які затрачено для надання правової допомоги у цивільній справі, не надання позивачем суду розрахунку витрат на правову допомогу, яка визначена ним в розмірі

4 200,00 грн за участь представника в розгляді цивільної справи, суд вважає понесення вказаних витрат позивачем також недоведеним.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, задоволено частково, рішення суду першої інстанції від

14 лютого 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу під час розгляду кримінальної справи у розмірі

14 500,00 грн скасовано та закрито в цій частині провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позовна вимога ОСОБА_4 про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу під час розгляду кримінальної справи, за обвинуваченням ОСОБА_9 за частиною першою статті 122 КК України, у всіх судових інстанціях у розмірі 14 500,00 грн повинна вирішуватись в порядку кримінального судочинства, а не цивільного, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із закриттям в цій частині провадження у справі.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 рокуапеляційні скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, задоволено частково, рішення суду першої інстанції від

14 лютого 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Рішення суду першої інстанції від 14 лютого 2017 року в частині відшкодування моральної шкоди змінено.

Зменшено розмір відшкодування моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 з 20 000,00 грн до 15 000,00 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У червні 2017 року ОСОБА_4, через представника ОСОБА_5, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 14 500,00 грн під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_9 та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку, що вирішення питання про стягнення з ОСОБА_9 на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу у кримінальній справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вказує, що понесені ним витрати на представника в кримінальному процесі в розумінні статті 22 ЦК України фактично є збитками, які він поніс для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зазначає, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

30 листопада 2016 року у кримінальному провадженні було скасовано вирок суду першої інстанції від 23 грудня 2015 року в частині стягнення витрат на правову допомогу та вирішення цивільного позову з призначенням нового судового розгляду справи в порядку цивільного судочинства, тому суд апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи в цивільному провадженні не мав права приймати рішення про те, що позовні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу понесені ним в кримінальному провадженні, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_9 на касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, у яких він вказує, що касаційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК Українисправа підлягає передачі на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Оскільки у цій справі ОСОБА_4 оскаржує ухвалу апеляційного суду з підстав порушення правил предметної юрисдикції, справу слід передати на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, і стягнення витрат на правову допомогу передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик