Єдиний унікальний номер 233/1897/18
Номер провадження 22-ц/804/1009/19
Головуючий в І інстанції - Мартиненко В.С. Єдиний унікальний номер 233/1897/18 Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/1009/19
У Х В А Л А

28 лютого 2019 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

судді доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Будулуци М.С.,

розглянувши заяви про самовідвід судді у цивільній справі №233/1897/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури, (суддя у першій інстанції Мартиненко В.С.)

В С Т А Н О В И В:

До Донецького апеляційного суду надійшли апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Констянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2019 року про закриття провадження та на ухвалу Констянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2019 року про зупинення провадження у цивільній справі №233/1897/18 (провадження 22ц/804/1009/19) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури.

При автоматизованому розподілі судової справи між суддями був визначений склад колегії суддів: Папоян В.В. - суддя доповідач, судді - Біляєва О.М., Будулуца М.С.

До відкриття провадження у справі суддями зі складу колегії Папоян В.В. та Біляєвою О.М. з метою запобігання виникнення у учасників справи сумнівів в неупередженості або об'єктивності судді, заявлено самовідвід.

Апеляційний суд вважає, що заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

З апеляційних скарг та доданих до них матеріалів убачається, що при зверненні до суду позивач пов'язував порушення своїх прав з бездіяльністю співробітників органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури під час досудового розслідування кримінального провадження №0000197 від 29 квітня 2015 року щодо тримання його під вартою, внаслідок чого йому завдані моральні страждання.

Проте в провадженні Апеляційного суду Донецької області в 2017 році перебувала цивільна справа № 233/2582/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого, з апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_7, на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2017 року, в якій при автоматизованому розподілі судової справи суддя Папоян В.В. була визначена суддею-доповідачем. а суддя Біляєва О.М. - членом колегії суддів.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року, постановленою колегією у складі суддів: Біляєва О.М., Кішкіна І.В., Папоян В.В., за наслідками розгляду справи № 233/2582/17 рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2017 року було залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року дана ухвала апеляційного суду була залишена без змін.

Тобто убачається, що у справах №233/1897/18 та № 233/2582/17 предметом розгляду є правовідносини, які пов'язані з вчиненням процесуальних дій органом, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури під час досудового розслідування кримінального провадження №0000197 від 29 квітня 2015 року, у тому числі щодо бездіяльності даних органів відносно тримання позивача під вартою, чим йому завдано моральну шкоду.

Згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини наявність попередньо сформованої позиції судді щодо результату розгляду справи роблять обґрунтованими побоювання позивача щодо того, що суддя буде в подальшому розглядати справу та приймати рішення згідно з цією вже завчасно сформованою позицією (рішення у справі «Бочан проти України» від 3.05.2007р.).

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, відповідно до об'єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року).

Незважаючи на те, що вказані факти не свідчать про наявність упередженості суддів, але з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який сумнів у безсторонності суду, забезпечення права особи на доступ до правосуддя та на розгляд її справи поза будь-яким сумнівом для сторін щодо об'єктивності та неупередженості складу суду, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, апеляційний суд вважає за доцільне задовольнити заяви про самовідвід суддів, справу передати до канцелярії суду для виконання вимог, передбачених ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36,40, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Заяви суддів Папоян Вікторії Вікторівни та Біляєвої Олени Миколаївни про самовідвід задовольнити.

Справу передати для повторного автоматизованого розподілу з метою заміни суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.В. Папоян

О.М. Біляєва

М.С. Будулуца