КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2209/16-ц
Провадження № 2-ві/947/50/19
УХВАЛА

15.11.2019 року

Суддя Київського районного суду міста Одеси Петренко В.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Крижановського Анатолія Олександровича про відвід судді Луняченка В.О., подану по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , державний нотаріус Пінігіна Наталія Миколаївна про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа №520/2209/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , державний нотаріус Пінігіна Наталія Миколаївна про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно за законом.

Вищезазначена цивільна справа перебуває в провадженні судді Київського районного суду м. Одеси Луняченка В.О.

13.11.2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Крижановський Анатолій Олександрович звернувся до суду з заявою про відвід судді Луняченка В.О., посилаючись на те, що суд безпідставно задовольнив

клопотання представника відповідача про призначення по справі почеркознавчої та судово-технічної експертиз медичної картки, безпідставно призначив повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, безпідставно прийняв від сторони відповідача відомості про наявність інших справи у період 2009-2011 років стороною по яким була ОСОБА_4 , не приймає до уваги докази наявні у матеріалах справи про наявність хвороби померлою та висновків експертів про те, що ОСОБА_4 на час підпису заповіту не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними.

Крім того, представник позивача вказує про те, що судом відмовлено у

клопотанні про виклик у судове засідання лікаря, який лікував хвору для дослідження

наявних у медичної картки помилок, та не приймається до уваги згода сторони позивача, що у картки замість хворої розписалась представник.

На думку представника позивача всі зазначені дії головуючого приводять до

затримання розгляду справи і викликають сумнів у його неупередженості та об`єктивності.

З урахуванням викладеного, з посиланням на не згоду з процесуальним рішенням ухваленим у справі та ст.ст. 36 ЦПК України, представник ОСОБА_1 - адвоката Крижановського Анатолія Олександровича звернувся з заявою про відвід головуючому по справі.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2019року (суддя Луняченко В.О.) у задоволенні заяви ОСОБА_5 - представника позивача, про відвід головуючого по справі Луняченко В.О. по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , державний нотаріус Пінігіна Наталія Миколаївна про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно за законом було відмовлено. Зупинено провадження по справі та передано відповідну заяву та матеріали справи для автоматичного визначення іншого судді для розгляду заявленого відводу.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про відвід судді було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Відповідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суддя, проаналізувавши матеріали заяви, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про відвід судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Як вбачається із заяви про відвід, підставою для відводу судді є сумніви у його упередженості, проте будь-яких доказів на підтвердження обставин викладених у заяві не надано, як і доказів упередженості судді у розгляді даної справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення відводу.

Крім того, підставою для відводу судді є незгода з процесуальними рішеннями ухваленими у справі.

Разом з тим, суддя вважає, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду цієї справи, і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не встановлено.

Згідно з частиною 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Враховуючи, що представник позивача фактично оскаржує процесуальні дії судді, передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, у зв`язку з чим суддя вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Крижановського Анатолія Олександровича про відвід судді Луняченка В.О., подану по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , державний нотаріус Пінігіна Наталія Миколаївна про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно за законом - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Петренко В. С.