РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2019 рокуСправа №451/492/18
Провадження № 2/451/258/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину, -

встановив:

16 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину.

В позовній заяві зазначає, що з відповідачем ОСОБА_4, перебувала у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом і вели спільне господарство з червня 2014 року по грудень 2016 року. 22 жовтня 2016 року народилася дочка ОСОБА_5. У зв'язкуз тим, що працівники відділу державної реєстрації цивільного стану громадян відмовлялися записувати у свідоцтво про народження дочки батьком ОСОБА_4 (через відсутність зареєстрованого шлюбу), в графу «батько», записали прізвище ОСОБА_5, а імя по батькові, із слів позивача, ОСОБА_6, однак справжнім (біологічним) батьком дитини є відповідач. Дочку відповідач визнавав, при хрещенні, наполіг щоб у церковне свідоцтво дочку вписали за його прізвищем. Відповідач не поспішав оформляти шлюбні відносини у органах РАЦС, не поспішав подати спільну заяву про походження від нього дочки ОСОБА_5, постійнопосилаючись на зайнятість іншими невідкладними справами. У грудні 2016 року між сторонами повністю припинилися стосунки, відповідач не бажає визнавати себе батьком, надавати матеріальну допомогу. Позивач змушена сама утримувати та виховувати малолітню дочку, враховуючи той факт, що вона не працює. Відповідач не підтримує з позивачем ніяких відносин, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачу відомо, що відповідач працює неофіційно, отримує нерегулярний дохід, який витрачає на свої потреби. Вважає, що аліменти з відповідача слід стягувати у твердій грошовій сумі. Враховуючи наведене, в позивача немає іншого способу вирішення спірних відносин, окрім як звернутися із позовом до суду. Просить визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3»янка-Бузька, вул..Перемоги, 38/24, Львівської області аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1800 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття.

Представник позивача у судовому засіданні уточнив позовну вимогу про стягнення аліментів, зокрема просить стягувати з ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1300 гривень. Дав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві з уточненими вимогами, просив постановити рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав. Однак, останній подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги щодо встановлення батьківства визнає, погоджується сплачувати аліменти щомісячно на утримання доньки в розмірі 1300 гривень (а.с.42).

Розглянувши заяву позивачки та відповідача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд встановив, що з 2014 року по 2016 рік ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_4. Від таких відносин у них народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 4).

Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою виданою Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 13.03.2018 року (а.с.7).

Відповідно до довідки, виданої Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 03 квітня 2018 року, ОСОБА_3 ніде не працює з 03.08.1999 року (а.с.8).

В Церковному свідоцтві про хрещення ОСОБА_5 зазначена саме як, ОСОБА_7 (а.с.6).

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК, істотно відрізняються

від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір»ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст. 128 СК, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилася 22 жовтня 2016 року, отже застосуванню підлягають норми Сімейного кодексу України із зазначенням правильно позовної вимоги про визнання батьківства, а не встановлення батьківства, яке застосовувалось до 1 січня 2004 року.

Відповідно до ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СКУ приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства( материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Виходячи з норм вказаних статтей, приймаючи до уваги, що неповнолітня дочка проживає разом із позивачем та перебуває на повному матеріальному утриманні позивача, достатніх доказів для визнання батьківства, суд вважає вимоги позивачки правомірними.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України).

Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік", прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2019 року - 2027 гривень.

Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати.

Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1300 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону.

Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття та достатніх підстав для визнання батьківства суд робить висновки про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 необхідно задовольнити.

У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів.

Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров'я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів.

У відповідності із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206,207,258-259,263-265,279,430 ЦПК України та ст.ст.128, 180,182 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, жительки с.Бабичі вул..Шкільна,23 Радехівського району Львівської області аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 в користь держави судовий збір в 1409 (одна тисяча чотириста девять) гривень 60 (шістдесят) копійок за дві позовні вимоги до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; р/р 6001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського Апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_8