Справа № 523/8578/18
Провадження №2/523/1108/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2019 р.

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К .

при секретарі - Нестеренко Л.В .

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача, адвоката - Муконіна О.В .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження; серія НОМЕР_1 , видано Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1156 від 09.09.2013 року.

27 листопада 2014 року, згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси, справа № 523/18423/14-ц від 27.11.2014 року, шлюб батьками було розірвано, і з того часу ОСОБА_1 проживаю лише зі матір`ю.

Батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з новою сім`єю проживає окремо.

Позивачка стверджує, що на протязі декількох років вона з батьком майже не спілкується та більше року вона батька взагалі не бачила. Окрім того, він не спілкується зі позивачкою по телефону, ніколи її не поздоровляє зі святами, навіть з Днем народження може не привітати.

Позивач також стверджує, що восени 2017 року вона вирішила поїхати до Єгипту. З цього приводу вона звернулася до батька та просила його надати дозвіл, але він весь час щось вигадував, але дозвіл так і не надав. В зв`язку із чим, вона з матір`ю були змушені звернутися з позовом до суду. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2017 року справа № 523/1516/17 було надано одноразовий дозвіл на виїзд за кордон без згоди батька.

Окрім того, позивачка зверталась за допомогою до батька при отриманні ID паспорту по досягненню 14 років, оскільки потрібна була його присутність або, хоча б його ксерокопія паспорту, а але він так нічого й не надав.

05.06.2018 року ОСОБА_1 знову звернулась до батька по Вайберу з проханням надати їй дозвіл на виїзд за кордон, на що він написав, що буде консультуватися зі своїм адвокатом та сказав, що коли у людей немає грошей вони не їздять по Єгиптам.

В цієї ж переписці, відповідач почав ображати дочку, наговорювати та обвинувачував її в аморальних речах. Від цього ОСОБА_1 дуже перехвилювалась, у неї був стрес, вона дуже плакала після цієї переписки з батьком.

Позивачка стверджує, що батько взагалі не цікавиться її життям та не приймає ніякої участі у вихованні.

На підставі викладеного, позивачка позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його доньки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1500 гривень щомісячно.

Ухвалою суду від 26.02.2019р. позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - залишені без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , а також ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Так, ОСОБА_1 пояснила, що її батько ОСОБА_3 не цікавиться її життям та не приймає ніякої участі у вихованні. Окрім того, вона, у свій час, просила надати батька їй дозвіл на виїзд за кордон до Єгипту з метою відпочинку, проте він відмовився надавати дозвіл, у зв`язку із чим, її мати була вимушена звернутись до суду. В червні 2018р. вона також вирішила поїхати на відпочинок, у зв`язку із чим, звернулась до батька. Однак окрім образ у свою адресу, вона нічого не отримала. ОСОБА_1 . вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав за своє ставлення до неї.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Так, він пояснив, що дійсно між відповідачем ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_1 виникла суперечлива ситуація з приводу надання дозволу на виїзд за кордон. Відповідач не надав дозволу на виїзд до Єгипту, оскільки в даному регіоні була нестабільна політична ситуація. В травні 2018р. також між сторонами також виникла суперечка щодо надання дозволу на виїзд за кордон. Відповідач вважає, що поведінка його дочки у соціальних мережах, зокрема публікація фотографій та постів, є проявом аморальної поведінки. В зв`язку із чим, він намагався врозуміти дочку змінити спосіб життя.

Представники органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи є лист від органу опіки та піклування, в якому вони просили розглянути справу у їх відсутність, а також надали висновок №01-05-3/409вх. від 25.10.2018р., в якому вважали за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

Дослідивши у сукупності надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід залишити без задоволення, на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження; серія НОМЕР_1 , видано Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1156 від 09.09.2013 року.

27 листопада 2014 року, згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси, справа № 523/18423/14-ц від 27.11.2014 року, шлюб між батьками позивачки було розірвано, і з того часу ОСОБА_1 проживаю лише зі матір`ю.

Батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з новою сім`єю проживає окремо.

Позивачка стверджує, що на протязі декількох років вона з батьком майже не спілкується та більше року вона батька взагалі не бачила. Окрім того, він не спілкується зі позивачкою по телефону, ніколи її не поздоровляю зі святами, навіть з Днем народження може не привітати. Окрім того, восени 2017 року вона вирішила поїхати до Єгипту . З цього приводу вона звернулася до батька та просила його надати дозвіл, але він весь час щось вигадував, але дозвіл так і не надав. В зв`язку із чим, вона з матір`ю були змушені звернутися з позовом до суду. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2017 року справа № 523/1516/17 було надано одноразовий дозвіл на виїзд за кордон без згоди батька.

Суд вважає, що вищевказані факти знайшли часткове підтвердження в судовому засіданні. Так, дійсно між ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_3 виникла суперечка щодо наданні ОСОБА_1 дозволу на виїзд за кордон.

Вищевказану обставину сторони визнали в судовому засіданні, а тому дана обставина вважається такою, що не потребує доказуванню.

В той же час, судом встановлено, що ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_3 спілкуються між собою за допомогою телефонного зв`язку, а також повідомлень через служби сервісу телефонного зв`язку.

Суд, оцінивши у сукупності пояснення сторін, прийшов до висновку, що причиною конфліктної ситуації між сторонами є саме факт необхідності отримання дочкою дозволу від батька на виїзд за кордон, а не факт невиконання батьком своїх батьківських обов`язків.

Суд вважає, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов`язані з виконаннями батьківських обов`язків, які регулюються наступними нормами.

Так, згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язанні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язанні забезпечити здобуття дитиною повної загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 19 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд вважає, що дійсно в матеріалах справи є докази того, що між ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_3 виникла суперечка щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виїзд за кордон. Однак дана конфліктна ситуація була пов`язана саме з позицію батька щодо надання такого дозволу, що є правом, а не обов`язком.

Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування №01-05-3/409вх. від 25.10.2018р., оскільки в судовому засіданні встановлені обставини фактичних взаємовідносин сторін, а також встановлено причину непорозуміння.

Отже відсутні докази того, що відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками, а навпаки в судовому засіданні встановлено, що він бажає спілкуватися з дочкою, має намір на відновлення їх відносин, а тому родинний зв`язок між ними не втрачено, у зв`язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150,155,164 СК України, ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Копію повного тексту рішення буде складена та підписана у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя:

Повний текст складено та підписано 05.03.2019р