Справа № 591/7253/18
Провадження № 2/581/83/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2019 року сел. ОСОБА_1

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ОСОБА_1 цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Сутність заявленої до суду вимоги

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що в шлюбі від відповідача нею народжено сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 14 листопада 2011 року рішення Зарічного районного суду м. Суми шлюб між сторонами розірвано. Відповідач, як батько неповнолітньої дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та не приймає будь-якої участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, допомоги на утримання не надає, не виявляє бажання спілкуватись із ним. Весь час, практично з моменту народження, дитина знаходиться на повному забезпеченні позивача, відносини між сторонами не склалися й добровільно утримувати дитину відповідач не бажав. Позивач вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, але відповідач виплачував аліменти на утримання дитини періодично, заборгованість по аліментах на даний час складає 15292 грн. 24 коп. Нині позивачка перебуває в шлюбі з іншим чоловіком, якого син ОСОБА_5 сприймає як свого рідного батька, теперішній чоловік допомагає позивачці забезпечити гідними умовами проживання не тільки їх спільну дочку, а й її сина від першого шлюбу. Ураховуючи, що відповідач жодним чином не був обмежений в інформації стосовно місця перебування позивачки та дитини, йому не чинилися перешкоди вспілкуванні з дитиною, проте не мав вольового бажання виконувати відносно дитини покладені на нього законом батьківські обов'язки. Позивачка просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позиція позивача його представника, відповідача по даній справі

У судовому засідання ОСОБА_2 позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання 01 березня 2019 року не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, подав заяву про визнання позову. У підготовчому судовому засіданні 01 лютого 2019 року, додатково суду пояснив, що на даний час проживає в Російській Федерації, має іншу сімю, останній раз бачив сина ОСОБА_5 в 2012 році, позивачка перешкод у побаченні з дитиною не чинила, він переважно проживає за межами території України, у Російській Федерації, де він працевлаштувався на постійну роботу й не має жодного бажання спілкуватися з сином та приймати участь у вихованні, бо він його, як батька, не знає та не впізнає.

Третя особа, представник Служби у справах дітей Сумської міської ради, виступивши на стороні позивача, суду пояснила суду про те, що під час спілкуання з неповнолітнім ОСОБА_4 по місцю його проживання в м. Суми він особисто підтвердив, що він свого батька не знає, про те, що він є йому розповідала його мати, він із ним не спілкується, ні цікавиться його вихованням; своїм батьком він уважає вітчима, теперішнього чоловіка його матері, який його фактично виховує. Крім цього, відповідач подав до органу опіки та піклування нотаріальну посвідчену заяву про відсутність будь-яких заперечень із приводу позбавлення його батьківських прав щодо його сина.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2018 року справу передано на розгляд до Липоводолинського районного суду Сумської області за територіальною підсудністю. Автоматизований розподіл даної справи відбувся 11 січня 2019 року та справу передано судді Бутенку Д.В. Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 січня 2019 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 01 лютого 2019 року о 10 год. 20 хв. із викликом сторін. 01 лютого 2019 року ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 березня 2019 року на 10 год. 00 хв.

Установлені судом обставини справи

Із показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом установлені ті обставини, що дійсно після розлучення сторін син ОСОБА_5 залишився проживати разом із позивачкою, відповідач не намагався спілкуватися з дитиною, бачити її, хоча позивачка ніяких перешкод у цьому не чинила. Нинішній чоловік позивачки піклується про ОСОБА_4, відносини між ними як батька й сина. Всі матеріальні витрати по утриманню сина несе позивачка та її теперішній чоловік.

Із 26 вересня 2009 року по 14 листопада 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає разом із позивачкою по справі та перебуває на її утриманні (а.с. 7,8,10).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, до повноліття, але не менще 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 9).

Згідно з довідкою-розрахунком № 7638/14.9-35, виданою 28 листопада 2018 року Недригайлівським міжрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-5571/2010 станом на 01 листопада 2018 року становить 15292 грн. 24 коп. (а.с.16-17).

21 листопада 2015 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 (а.с. 11)

Із довідки № 01-66/390 від 23 листопада 2018 року, виданої Сумським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 8 «Космічний», вбачається, що даний начальний заклад ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідував у період із вересня 2015 року по травень 2016 року. За період його навчання ОСОБА_3 заходи (батьківські збори, свята) дошкільного закладу не відвідував, матеріальних витрат не ніс, до керівництва закладу, щодо навчання та виховання сина не звертався (а.с. 12).

Відповідно до довідки № 589 від 26 листопада 2018 року, виданої Сумської спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 29, громадянин ОСОБА_3, у період навчання свого сина ОСОБА_4, участі у вихованні сина не брав, батьківські збори не відвідував, пропозицій щодо додаткових витрат на дитину до адміністрації закладу та батьківського комітету класу не надавав (а.с. 13).

Згідно з довідкою № 530 від 22 листопада 2018 року, виданої Сумським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 26 Сумської міської ради, ОСОБА_3 із питань навчання та виховання сина з 06 листопада 2017 року по день видачі довідки з класним керівником, адміністрацією закладу не спілкувався, батьківські збори не відвідував (а.с. 14).

Відповідно до довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Сумської міської ради № В-34 від 27 листопада 2018 року, із приводу профілактичних оглядів чи по хворобі дитини ОСОБА_4 до лікаря-педіатра зверталась його мати ОСОБА_2, батько медичний заклад не відвідував (а.с. 15).

Службою у справах дітей Сумської міської ради від 19 лютого 2019 року з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини сформовано висновок про доцільність прийняття рішення щодо позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мотивувався (а.с. 60-61).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 лютого 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги.

Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.

Висновки суду по суті заявленої вимоги

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і може бути застосовано судом у виняткових випадках при доведеності того, що невиконання батьківських обов'язків зумовлено винною та усвідомленою поведінкою одного з батьків, що негативно впливає на фізичний, духовний, психологічний розвиток дитини як складові її виховання (про це також зазначено в статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та в пункті 59 рішення Європейського Суду з прав людини від 17 січня 2001 року у справі «Ньяоре проти Франції»).

У даній справі суд ураховує, що відповідач більше ніж півроку кожного року з 2012 року проживає в Російській Федерації, у цій країні він працевлаштувався, створив нову сімю, із 2012 року не відвідує сина ОСОБА_5 по місцю проживання та у навчальних закладах, не цікавиться в інші способи процесом навчання дитини, хоча володіє відомостями про точне місце проживання та місце навчання дитини в Україні, він також без пояснення фактичних причин протягом тривалого часу не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, із 2012 року не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та розвитку, не створює умов для отримання сином освіти. Також відповідач у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що він не має ні наміру, ні бажання взагалі поновлювати власну участь у вихованні зазначеної вище дитини, бо його син його не знає, тривалий час проживає з відчимом у новій сімї разом із його матірю, із ним, як з батьком, дитина не знайома й він його бачив лише коли він був зовсім маленьким.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 тривалий час без поважних причин свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, іншим чином не цікавляться ним, не приймає іншої участі у вихованні дитини, а тому позов в якнайкращих інтересах дитини підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на вищевстановлені судом суттєві та достатні підстави для цього.

Також, на думку суду, підлягає прийняттю визнання відповідачем позову, оскільки така процесуальна дія не суперечить закону та є дійсним проявом позиції відповідача у даній справі.

Разом із цим, несплата відповідачем аліментів на утримання дитини в даному випадку не має істотного доказового значення для правильного вирішення справи, оскільки, сплата чи несплата аліментів не є способом виконання обов'язку по вихованню дитини, у той час як факт несплати аліментів сам по собі не свідчить про ухилення особи від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Несплата аліментів може підтверджувати ухилення особи від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, лише якщо така несплата відбувається свідомо, за наявності в платника об'єктивної можливості сплачувати аліменти, із метою позбавлення дитини матеріальних засобів до існування та негативного впливу на дитину. У даній справі позивачем не доведено вищевказаних обставин з підтвердження їх відповідними доказами. Натомість матеріалами справи підтверджена періодична, проте неповна сплата аліментів відповідачем і ця обставина не може бути сукупно враховуватися в якості підстави для позбавлення батьківських прав відповідача.

Розподіл судових витрат по справі

Позивачка при зверненні до суду сплатила 704 грн. 80 коп. судового збору, який з огляду на повне задоволення заявленого позову, та відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.12, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, Україна.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. повернення судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2).

Третя особа: Служба в справах дітей Сумської міської ради (місце знаходження: м. Суми вул. Харківська, 35, ).

Повне рішення суду складене 05 березня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко