ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

7 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 640/331/17

провадження № 22-ц/818/3933/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ;

відповідачі Харківська міська рада, фізична особапідприємць ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради:

треті особи Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради, Регіональне відділення Фонду державного майна України у Харківській області, комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_21 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про витребування доказів,

установив:

У січні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 звернулися до суду із позовом, після остаточного уточнення якого у грудні 2018 року (т.6 а.с. 77-85) просили визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21.05.2007, видане виконавчим комітетом Харківської міської ради (надалі ХМР) на нежитлові приміщення: підвальну частину № І, ІІ площею 72,6 кв.м., 1-го поверху №1-10 площею 124,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 197,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати запис в реєстрі права власності на нерухоме майно щодо реєстрації за територіальною громадою м. Харкова в особі ХМР права власності на спірне нерухоме майно, витребувати його із незаконного володіння ОСОБА_20 .

Позов мотивований тим, що позивачі є власниками квартир АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 . У вказаному будинку знаходяться нежитлові приміщення на першому поверсі та в підвалі. Протягом всього періоду існування будинку в нежитлових приміщеннях першого поверху знаходилась аптека, яка також використовувала й приміщення підвалу. В приміщеннях підвалу знаходяться внутрішньобудинкові мережі (опалення, водопостачання, водовідведення), необхідні для обслуговування всього житлового будинку АДРЕСА_1 . Мешканці будинку завжди мали доступ до вказаних приміщень з метою доступу до внутрішньобудинкових мереж. Восени 2016 року у вказаних приміщеннях розпочалися будівельні роботи без дозволу на їх проведення. В подальшому позивачам стало відомо, що ХМР без згоди мешканців будинку незаконно заволоділа та зареєструвала за територіальною громадою право власності на спірні нежитлові приміщення, а в подальшому провела їх відчуження ФОП ОСОБА_19 , який в свою чергу відчужив їх на користь ОСОБА_20 Свідоцтво про право власності ХМР на вказані нежитлові приміщення було видане на підставі рішення ХМР від 28.09.1992, згідно якого нежитлові приміщення та підвал будинку АДРЕСА_1 до об`єктів комунальної власності не ввійшли. Тому у ХМР не було підстав реєструвати за собою право власності на вказані приміщення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Судове рішення мотивоване тим, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що нежитлові приміщення підвалу №І, ІІ площею 72,6 кв.м., 1-го поверху №1-10 площею 124,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 є допоміжними. Виходячи зі способу і порядку їх використання, місця їх розташування та загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, не доведено, що вони призначені для забезпечення експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, оскільки вони були об`єктом комунальної власності Територіальної громади м. Харкова на підставі рішення ХІІ сесії ХМР народних депутатів І скликання від 28.09.1992 та були на балансі КВЖРЕП №1 Київського району. При цьому зазначені приміщення ніколи не були у користуванні мешканців житлового будинку, оскільки використовувались суб`єктами господарювання. Згідно відповідей комунальних підприємств у спірних приміщеннях відсутнє інженерне обладнання, запірна арматура центрального опалення, холодне водопостачання, водовідведення. Висновком експертизи встановлено, що спірні нежитлові приміщення не відносяться до допоміжних приміщень. Тобто у мешканців будинку не було спільної сумісної власності на спірні нежитлові приміщення. Позов не містить підстав для витребування майна у ОСОБА_20 Право власності територіальної громади м. Харкова на нежитлові приміщення: підвальну частину № І, ІІ площею 72,6 кв.м., 1-го поверху №1-10 площею 124,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 197,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , виникло на підставі розпорядження Харківського міського голови від 16.05.2007 № 1301 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно». Розпорядження на час розгляду справи чинне, підстави вважати оскаржуване свідоцтво про право власності територіальної громади міста Харкова на спірні приміщення виданим із порушенням законодавства відсутні. Оскільки в позові відмовлено через його безпідставність, строки позовної давності застосуванню не підлягають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_21 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у приміщеннях підвалу № І, ІІ житлового будинку АДРЕСА_1 знаходяться запірні крани, а отже, приміщення є допоміжним і перебуває у спільній сумісній власності власників квартир. Зазначене не було встановлено судом. Суду не було надано доказів того, що спірні приміщення відносяться до комунальної власності і на підставі яких правовстановлюючих документів Фонд державного майна України розпоряджався та передав ці приміщення на баланс КВЖРЕП № 1. Судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотань про витребування доказів та призначенні повторної будівельно-технічної, а тому суд помилково встановив, що спірні приміщення не відносяться до допоміжних приміщень будинку.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на користь ОСОБА_20 судові витрати - по 4233 грн з кожного.

Судове рішення мотивоване тим, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Докази сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у розмірі 100 207 грн 40 коп. надані, але зазначена сума визнана судом завищеною. Обґрунтованою визнана сума 61 193 грн за професійну правничу допомогу ОСОБА_20 . Також з позивачів на користь ОСОБА_20 стягнуто 6 000 грн, сплачених за проведення експертизи, та 529 грн витрат на поштове листування, а всього, - 67 728 грн (з кожного з позивачів стягнуто по 4 233 грн). В задоволенні вимоги відповідача про стягнення витрат за подання апеляційних скарг на ухвали суду відмовлено, оскільки зазначені кошти підлягають розподілу Харківським апеляційним судом.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду ОСОБА_21 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права і просить додаткове рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_20 у задоволенні заяви про стягнення судових витрат у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не надано доказів вартості наданих послуг та виконаних робіт згідно договорів про надання правової допомоги ОСОБА_20 Не доведено розмір витрат на поштові пересилання. Не вказано в чому полягало забезпечення адвокатом проведення судово-будівельної експертизи і чому за це стягнуто 10000 грн. Позивачі не винні у тривалому розгляді справи в суді. При цьому сплачені відповідачем кошти фізичній особі-підприємцю ОСОБА_23 не можуть уважатися винагородою адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_23 , яка діє в інтересах ОСОБА_20 , просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду - залишити без змін. Посилається на те, що судом в повному обсязі з`ясовані обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, всім доказам надано обґрунтовану та об`єктивну оцінку, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Спірні приміщення є нежитловими приміщеннями багатоквартирного житлового будинку, але не були приміщеннями загального користування, а отже, не можуть бути допоміжними приміщеннями будинку. У відзиві міститься посилання на орієнтований розмір витрат ОСОБА_20 , який оцінений у 12000 грн. Повний розмір буде наданий протягом п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови.

7 листопада 2019 року ОСОБА_21 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримала подані разом з апеляційною скаргою заяви про витребування доказів та просила витребувати з КП «Жилкомсервіс» інформацію: Чи знаходилась коли-небудь у приміщеннях підвалу № І, ІІ площею 72,6 кв. м у будинку АДРЕСА_9 88 АДРЕСА_1 запірна арматура (запірні вентилі на трубопроводах централізованого опалення та холодного водопостачання)? Якщо так, то коли саме зазначена арматура була встановлена?; з КП «ХТМ» інформацію: Чи видавало УП «ХТМ» припис на демонтаж запірних вентилів на трубопроводах централізованого опалення та холодного водопостачання у нежитлових приміщеннях підвалу № І, ІІ площею 72,6 кв. м у будинку АДРЕСА_1 ? Якщо так, то коли та чим це було зумовлено? Надати копії підтверджуючих документів.

В обґрунтування посилалася на те, що згідно додаткових пояснень щодо позову представником відповідача ОСОБА_20 зазначено: запірні вентилі на трубопроводах централізованого опалення та холодного водопостачання у спірних приміщеннях ОСОБА_20 були встановлені попереднім власником ФОП ОСОБА_19 , який їх установив тимчасово для можливості більш зручно проводити ремонт у даних приміщеннях. Згодом КП «ХТМ» було видано припис на демонтаж запірних вентилів на трубопроводах централізованого опалення та холодного водопостачання, який було виконано. З листа № 8385/2/07-05 від 02.05.2018 року позивач дізнався, що КП «Жилкомсервіс» за розпорядженням КП «ХТМ» нібито демонтував запірну арматуру на стояках центрального опалення, які проходять через квартири АДРЕСА_10 АДРЕСА_4 АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_8 . Встановлення інформації щодо запірних кранів у спірних приміщеннях матиме значення для проведення повторної будівельної експертизи, оскільки судом першої інстанції не з`ясовано обставин щодо наявності запірних кранів у підвальних приміщеннях. Для з`ясування зазначеної інформації, позивач зверталася з листом до КП «Жилкомсервіс» та КП «ХТМ», проте відповіді не отримала.

Представники відповідачів проти задоволення клопотання заперечували, посилались на його необґрунтованість. Вважали, що в матеріалах справи є належні докази на спростування обставин на які посилаються позивачі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши клопотання в межах доводів апеляційної скарги, відзиву та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що клопотання про витребування доказів підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до ч.3 ст.84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребує відповідні докази.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Встановлення обставин, на які посилається представник позивача у клопотанні про витребування доказів, має значення для правильного вирішення дійсного спору, у задоволені зазначених клопотань у суді першої інстанції було відмолено й позивач позбавлений можливості самостійно отримати зазначену інформацію.

Тому заявлене ОСОБА_21 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , клопотання підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів відзначає, що відповідно до ч.ч.7,8 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Керуючись ст. 84, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_21 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про витребування доказів задовольнити.

Витребувати з Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (61052, м. Харків, вул. Конторська, 35) інформацію: Чи знаходилась коли-небудь у приміщеннях підвалу № І, ІІ площею 72,6 кв. м у будинку АДРЕСА_9 88 АДРЕСА_1 запірна арматура (запірні вентилі на трубопроводах централізованого опалення та холодного водопостачання)? Якщо так, то коли саме зазначена арматура була встановлена? Надати копії підтверджуючих документів.

Витребувати з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11) інформацію: Чи видавало УП «ХТМ» припис на демонтаж запірних вентилів на трубопроводах централізованого опалення та холодного водопостачання у нежитлових приміщеннях підвалу № І, ІІ площею 72,6 кв. м у будинку АДРЕСА_1 ? Якщо так, то коли та чим це було зумовлено? Надати копії підтверджуючих документів.

Роз`яснити уповноваженим особам зазначених установ про встановлений п.7 ст. 84 ЦПК України обов`язок повідомити суд про неможливість подання витребуваного доказу із зазначенням причин протягом 5 днів з дня вручення ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді Р.М. Піддубний

А.В. Котелевець