ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16737/14-ц

Провадження № 22-ц/818/285/19

22 лютого 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання: Гуржій І.В.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

інші учасники справи:

треті особи - Садівниче Товариство «50 років Жовтня», Харківська міська рада, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Московського районного суду м. Харкова, ухвалене 10 липня 2018 року о 17 годині 14 хвилин у складі судді Довготько Т.М.,-

УСТАНОВИВ:

30.10.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила суд відновити межі відносно її земельної ділянки; зобовязати ОСОБА_2 узгодити межі стосовно її земельної ділянки, не чинити перешкод у здійсненні нею права власності, зокрема перенести паркан з земельної ділянки №87 та встановити його по лінії межових знаків; стягнути з відповідача 12 000 грн. на відшкодування матеріальної та 25 000 грн. - моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що, вона є членом Садового Товариства «50 років Жовтня» (надалі Товариство), 19.07.2011 отримала у встановленому порядку державний акт на право власності на земельну ділянку 0,0627 га, розташовану в м. Харків, пр. Тракторобудівників, 79, ділянка № 90, квартал 5, кадастровий номер 631013750:08:003:0340. 11.08.2014 за даними топогеодезичної зйомки було виявлено, що 0,0049 га було захоплено відповідачем, власником сусідньої земельної ділянки № 87, шляхом самовільного встановлення паркану. Зазначає, що такими діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, що виразилася у душевних стражданнях з приводу неможливості користуватися та збирати плоди з насаджених нею фруктових плодоносних дерев, яким було понад 12 років. Вона є пенсіонеркою, у якої її земельна ділянка є основним джерелом прибутку. Також просила стягнути 12 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди , що складається з витрат на замовлення топогеодезичної зйомки та іншими необхідними витратами.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно висновків експертиз неможливо встановити причини розбіжностей між фактичними розмірами ділянок і технічною документацією. Фактичні розміри земельної ділянки №87 (відповідача) відповідають розмірам державного акту, тому згідно з висновком однієї з експертиз, пересувати паркан земельної ділянки №87 (відповідача) не потрібно, а фактичні розміри земельної ділянки №90 (позивача) мають невідповідність розмірам державного акту. Для приведення її у відповідність до розмірів державного акту необхідно проводити дослідження суміжних ділянок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при вирішенні спору не взяв до уваги дані земельно кадастрової документації на земельні ділянки, що є порушенням вимог ст.ст. 107, 193 ЗК України. Копія фрагменту експлікації (плану) земельних ділянок Товариства від 1976 року не є належним доказом у справі тому, що не містить необхідних координат та обовязкових реквізитів для документу. Проведені у справі судово будівельна та земельно технічні експертизи проводилися на підставі зазначеної експлікації, а не на підставі документів на землю, виданих у встановленому законом порядку. Суд зазначеним обставинам належної оцінки не надав і ухвалив незаконне рішення.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у відзиві просить розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 з урахуванням вимог чинного законодавства та наявних у справі доказів. Посилається на те, що в управлінні обліковуються державні акти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (колишнього власника земельної ділянки № 87) на земельні ділянки. Інформація щодо фактичної площі земельної ділянки № 90 відсутня. Згідно наявних в управлінні документів земельні ділянки № 87 та № 90 не перетинаються.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відзив обґрунтований тим, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що були досліджені судом належним чином. Суд обґрунтовано прийняв як доказ у справі фрагмент експлікації садових ділянок від 30.01.1976 року та правомірно врахував висновок судової земельно технічної експертизи № 14434 від 14.12.2017 року. Факт перетину земельних ділянок № 74 та № 87 не стосується предмету спору, що виник між сторонами.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року ОСОБА_6 відкрито апеляційне провадження за скаргою представника позивача (т.3 а.с. 186).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року закінчено підготовку апеляційного розгляду справи та призначено справу до розгляду (т.3 а.с. 193).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

03 жовтня 2018 року дійсну цивільну справу передано до Харківського апеляційного суду. Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено колегію суддів Харківського апеляційного суду: суддя-доповідач - ОСОБА_7, судді Котелевець А.В., Піддубний Р.М. (т.3 а.с. 194).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та як слідство порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер 631013750:08:003:0340, розташованої в м. Харків, пр. Тракторобудівників, 79 на ділянці № 90, квартал 5 Товариства, що підтверджується державним актом про право власності на землю серії ЯИ № 791187 (т.1 а.с. 8 13 (надалі земельна ділянка № 90) ).

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № 87 квартал 5 у тому ж Товаристві, кадастровий номер :08:003:0496, що підтверджується даними договору купівлі продажу земельної ділянки від 13.09.2012 (т. 2 а.с. 12 ( надалі земельна ділянка № 87).

Зазначені земельні ділянки є суміжними по межі В - Г земельної ділянки № 90 та межі А Б земельної ділянки № 87, що підтверджується даними актів погодження меж земельних ділянок (т. 1 а.с. 10, т.2 а.с. 13 )

Виходячи зі змісту позовної заяви, відзиву та пояснень, наданих в суді першої та апеляційної інстанцій, сторони у справі визнали, що приблизно восени 2012 року відповідачем за власні кошти був встановлений паркан, який на певну відстань заходить за визначену межу земельної ділянки позивача.

Відповідно до принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держави-учасниці Конвенції зобовязані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Статтею 41 Конституції України, статтею 321 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що право приватної власності є непорушним. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності (ст. 386 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ч.2 статті 90 Земельного кодексу України). Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

Висновок суду про доведення наявності згоди ОСОБА_1 на встановлення паркану ОСОБА_2, що підтверджується показаннями свідків, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Право ОСОБА_1 вимагати усунення порушення її прав в судовому порядку могло бути обмежено лише за умови наявності між сторонами відповідного правочину щодо передачі права власності або користування спірною частиною ділянки (договір про встановлення сервітуту, купівлі продажу, дарування, оренди тощо). Матеріали справи не містять будь-яких належних доказів наявності між сторонами письмової домовленості з приводу користування ОСОБА_2 вищезазначеною частиною ділянки № 90.

Згідно даних топо - геодезичної зйомки земельної ділянки № 90, здійсненої ТОВ «Капітель-Буд», відповідно до плану земельної ділянки: загальна площа земельної ділянки (згідно державного акту) 0,0627 га., фактична площа земельної ділянки 0, 0578 га., самозахоплено 0,0049 га. на межі з ділянкою №87 (т. 1 а.с. 21)

Висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи №11076 від 04.04.2016 встановлено, що фактичні межі земельних ділянок не відповідають технічній документації, зокрема, має місце накладення земельної ділянки №87 (відповідача) на 3,51 м. та на 3,1 м. в бік земельної ділянки №90 (позивача) (т. 2, а.с.1-23). Цей висновок не суперечить іншим обставинам справи, матеріалам подальших експертних досліджень і не оспорюється сторонами.

Отже, має місце порушення встановленої державним актом межі земельної ділянки позивача на відстань 3,1-3,51 м з боку відповідача.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволені позову суд належної оцінки зазначеному висновку земельно технічної експертизи не дав. Обмежився цитуванням висновків будівельно технічної та земельно- технічної експертизи № 3197/9320 від 28.09.2015 року ( т.1 а.с. 191 - 211), додаткової судової земельно технічної експертизи № 11076 від 04.04.2016 року (т. 2 а.с. 1 - 23). Та фактично поклав в основу рішення висновок земельно технічної експертизи № 14434 від 04.12.2017 року, яким встановлено, що фактичні розміри земельної ділянки № 87 відповідають розмірам державного акту, тому пересувати паркан земельної ділянки № 87 не потрібно. Фактичні розміри земельної ділянки № 90 мають невідповідність розмірам державного акту. Для приведення їх у відповідність необхідні проводити додаткові дослідження суміжних земельних ділянок( т.3 а.с. 12 22).

Проте відповідно до даних технічної документації із землеустрою на земельну ділянку № 90 (т.1 а.с. 131 184) межі земельної ділянки належним чином визначені та мають привязку до координат на місцевості (т. 1 а.с. 165-167). В той час, як межі земельної ділянки № 87 відповідно до даних технічної документації із землеустрою (т.1 а.с. 73 109) не мають координат на місцевості.

Згідно плану обмеження та акту прийомки передачі закріплених в натурі поворотних точок меж земельної ділянки № 90 та плану перенесення меж земельної ділянки в натру (на місцевість (т.1 а.с. 15 - 17)) межі зазначеної земельної ділянки визначені на місцевості згідно технічної документації.

Покладена в основу висновку земельно технічної експертизи № 14434 від 04.12.2017 копія фрагменту експлікації окремих садових ділянок Управління головного архітектора м. Харкова від 30.01.1976 (т. 2 а.с.173 - 177) не може вважатися належним доказом на підтвердження розміру та плану розташування земельних ділянок № 87 та № 90, оскільки не містить необхідної привязки до місцевості та не затверджена у встановленому порядку.

Згідно повідомлень Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради від 19.09.2016, 24.11.2016 та від 21.03.2017 (т.3 а.с. 65, 66, 68) інформація щодо генерального плану садового товариства «50 років Жовтня» по пр. Тракторобудівників, 79 згідно архівних даних 1976 року в управлінні містобудування та архітектури відсутня. Інформація стосовно надання СТ «50 лет Октября» схеми розподілу ділянок та земель загального користування для прийняття рішення (або після прийняття рішення) відсутня. Схема розміщення садових ділянок у СТ «50 лет Октября» управлінням містобудування та архітектури не затверджувалась. З відповіді управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області від 13.12.2016 також вбачається, що вищезазначені документи в Управлінні не обліковуються. З 01.01.2013 року підставою для внесення відомостей до державного земельного кадастру є відповідна документація землеустрою (т.3 а.с. 67).

Відповідно до статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, яка відповідно до статті 193 ЗК України містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

За таких обставин, не мають значення для справи висновки земельно технічної експертизи № 14434 від 04.12.2017 щодо співставлення розмірів фактичного користування земельних ділянок № 90 та № 87 розмірам та площі, яка зазначена у копії фрагменту експлікації окремих садових ділянок на території СТ «50 років Жовтня».

Позов було предявлено з підстав невідповідності фактичного розташування огорожі (паркану) даним офіційних документів державному акту і технічної документації до нього.

Законність, юридична сила цих документів сторонами у дійсній справи під сумнів не ставилася.

ОСОБА_2 звертався до Вои?ценя Н.Є., Харківськоі? міськоі? ради, Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківськоі? області, третя особа: Товариство з окремим позовом про скасування рішення, визнання недіи?сним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державноі? реєстраціі?. Проте рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.04.2017 року у справі № 643/10414/15-ц, що набрало законної сили, у задоволенні позовноі? заяви відмовлено (т.2 а.с. 163-167).

З висновку додаткової судової земельно технічної експертизи № 11076 від 04.04.2016 року (т. 2 а.с. 1 - 23) вбачається, що в технічній документації до державного акту (земельна ділянка № 87) відсутні координати межових знаків. Фактично земельна ділянка № 87 не відповідає державному акту на право власності на земельну ділянку та технічній документації до цього акту. В технічній документації до державного акту (земельна ділянка № 90) вказані координати межових знаків та дирекційні кути. Фактично земельна ділянка № 90 не відповідає державному акту на право власності на землю та технічній документації до цього акту.

З висновків всіх експертиз у дійсній справі вбачається, що фактичні межі земельних ділянок сторін не відповідають технічній документації не лише по лінії між ними, а ще і по розмежуванню з іншими сусідами, при цьому ділянка № 90 (позивача) розширена у площі за рахунок таких сусідів, а ділянка №87 (відповідача) - обмежена.

З плану земельної ділянки № 87, що міститься в технічній документації з землеустрою ( т. 1 а.с. 89, 91) вбачається, що має місце перетин зазначеної земельної ділянки з земельною ділянкою № 74 по межі від В до Г.

Проте ці обставини жодним чином не можуть бути підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову. Та не надають відповідачу право користуватися частиною земельної ділянки позивача. Для приведення у відповідність площі своєї земельної ділянки відповідач не позбавлений права звертатися з відповідним позовом до власників інших суміжних земельних ділянок.

Також судова колегія вважає, що у висновку судової земельно технічної експертизи №14434 від 04.12.2017 про відсутність потреби у пересуванні паркану земельної ділянки №87 експерт виходить за межі компетенції експертного дослідження.

Оскільки відповідачем зведений паркан, що заступає на ділянку ОСОБА_1 на 3,1-3,51 м. по лінії межі між ділянками №87 та №90 (т.2 а.с.23), вимога позивача щодо відновлення меж є законно обраним способом захисту порушеного права, але виключно в частині, що стосується межі з ділянкою відповідача, оскільки про відновлення меж з іншими сусідами в позові не йдеться.

Тому позов ОСОБА_1 про перенесення паркану і встановлення його по лінії межових знаків підлягає частковому задоволенню. Перенесення паркану, вочевидь, полягає в демонтажі і наступному його монтажі у певному місці. Оскільки паркан знаходиться на ділянці позивача, він має бути демонтований, але подальше його встановлення в іншому місці залежить від волі власника паркану, який вправі сам розпорядитися матеріалами після демонтажу.

Позов ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_2 погодити межі земельної ділянки також не підлягає задоволенню, оскільки законом такий обовязок на відповідача не покладений.

В супереч вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів завдання їй діями відповідача матеріальної та моральної шкоди, тому позов в цій частині задоволенню також не підлягає.

Оцінюючи доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткову обґрунтованість апеляційної скарги представника ОСОБА_1, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 609 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2018 по справі № 643/16737/14-ц скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відновити межу, яка поділяє земельні ділянки № 90 кадастровий номер 631013750:08:003:0340 і №87 кадастровий номер :08:003:0496 по пр. Тракторобудівників, 79 у м. Харкові Садового Товариства «50 років Жовтня», квартал 5 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації.

Зобовязати ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1) демонтувати паркан, що розташований на земельній ділянці № 90 кадастровий номер 631013750:08:003:0340.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 609 (шістсот девять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2019 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_9