Дата документу 05.03.2019
Справа № 334/3450/18
Провадження № 2/334/705/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСББ «Александрова 15», про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСББ «Александрова 15», про захист прав споживачів, який у подальшому був уточнений.

Позов обґрунтований тим, що позивачі зареєстровані та мешкають у багатоквартирному будинку №15 по вул. Академіка Александрова у м. Запоріжжі.

Позивачі є побутовими споживачами природного газу, житлові приміщення яких обладнанні лише однією газовою плитою для приготування їжі. При цьому вони ведуть розрахунки за спожитий газ відповідно до норм, встановлених діючим законодавством України, до встановлення у житлових приміщеннях лічильників газу.

З березня 2017 року з наданих ТОВ «Запоріжгаззбут» платіжних документів позивачі дізналися про те, що норми споживання природного газу значно зросли.

В звязку з чим, позивачі звернулися до ТОВ «Запоріжгаззбут» та до ПАТ «Запоріжгаз» щодо незаконного нарахування підвищеної плати за газ.

ПАТ «Запоріжгаз» на письмове звернення ОСОБА_1 повідомив, що на багатоквартирний будинок, в якому мешкають позивачі, встановлений загальнобудинкоий вузол обліку газу (ЗВОГ). Відповідно до його показів і проходить нарахування спожитого газу на кожне житлове приміщення по кількості зареєстрованих в ньому осіб. Тобто ЗВОГ фіксує загальний обєм газу, який поступив в газову мережу будинку, потім від нього віднімаються показання житлових приміщень, в яких встановлені індивідуальні лічильники газу, і отриманий обєм рівномірно розподіляється між всіма зареєстрованими в житлових приміщеннях особами.

Крім того, ПАТ «Запоріжгаз» повідомив, що відповідно до програми розвитку газорозподільної мережі м. Запоріжжя, яка прийнята рішенням ПАТ»Запоріжгаз» і затверджена НКРЕКП, Кодексу ГРМ та Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» на наш багатоквартирний будинок було заплановано та встановлено ЗВОГ замість лічильників газу в кожне житлове приміщення.

Позивачі мають право встановити у житлові приміщення лічильники газу за свої кошти, а за кошти відповідача це зроблено не буде.

Виходячи з цього позивачі змушені платити за газ, який споживають не фактично, а за частку загального обєму газу, який споживається всіма споживачами багатоквартирного будинку.

В місті Запоріжжя є багато житлових багатоквартирних будинків, де власникам житлових приміщень, які відносяться до їх групи споживання, вже встановлені індивідуальні лічильники газу.

Також ніяких договорів щодо сплати за газ відповідно до показань ЗВОГ між позивачами та ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаззбут» не укладалося.

ЗВОГ, який встановлений на багатоквартирний будинок, складається з металевої шафи, яка прикріплена анкерними болтами до стіни багатоквартирного будинку, та вузла обліку газу з додатковими пристроями.

Позивачі вважають, що дії відповідача щодо прийняття рішення про обєднання побутових споживачів багатоквартирного будинку, в якому позивачі є власниками житлових приміщень, та співвласниками всіх інженерних мереж, ЗВОГ, не включення багатоквартирного будинку в перелік будинків, де повинні бути встановлені індивідуальні лічильники газу, порушує законні права позивачів як побутових споживачів природного газу.

Окрім того, згода на встановлення ЗВОГ загальними зборами ОСББ «Александрова 15» не надавалась.

Позивачі просять визнати незаконним та скасувати рішення ПАТ «Запоріжжягаз» про обєднання споживачів будинку №15 по вул. Академіка Александрова у місті Запоріжжя в єдину групу; визнати незаконним та скасувати рішення ПАТ «Запоріжгаз» щодо включення будинку №15 по вул. Академіка Александрова у місті Запоріжжя до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя по встановленню загально будинкового вузла обліку природного газу; зобовязати ПАТ «Запоріжгаз» внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя, шляхом включення будинку №15 по вул. Академіка Александрова у місті Запоріжжя до переліку багатоквартирних будинків, де повинні бути встановлені лічильники газу в кожне житлове приміщення побутових споживачів власників житлових приміщень; визнати дії ПАТ «Запоріжгаз» щодо встановлення на багатоквартирний будинок №15 по вул. Академіка Александрова у місті Запоріжжя обєкта газорозподільної мережі загальнобудинкового вузла обліку газу незаконними; зобовязати ПАТ «Запоріжгаз» здійснити демонтаж обєкта газорозподільної системи вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановлений на газовій мережі будинку №15 по вул. Академіка Александрова у місті Запоріжжя; зобовязати ПАТ «Запоріжгаз» після демонтажу обєкту газорозподільної мережі загально будинкового вузла обліку газу здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку №15 по вул. Академіка Александрова в м. Запоріжжі, привівши її у попередній стан, який існував до встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу; судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги.

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 надали заяви щодо слухання справи за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримали.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Навів пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача заперечив можливість задоволення позовних вимог, посилаючись на аргументи, викладені у відзиві.

На виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467-VI від 08.07.2010 р. (який був чинний до 01.10.2015 р.) з 01 липня 2015 р. здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

З 01.11.2016 введено в дію ОСОБА_8 України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

З 01 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» (далі - ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», Товариство, Відповідач) на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно з вказаними, в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» серед субєктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ).

Відповідно до статті 38 Закону права та обовязки Оператора ГРМ, визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобовязані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх обєкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення обєму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його обєкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави З розділу VI Кодексу ГРМ).

Відповідно до вказаного в березні 2016 року ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було сформовано та направлено Споживачам - ОСОБА_1 та Ін., які отримували технічний доступ до ГРМ, обєкти яких за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. академіка Александрова, буд, 15 в установленому законодавством порядку було підключено до газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до персоніфікованих даних заяв-приєднання, Споживачам ОСОБА_1 та іншим, як субєктам ринку природного газу було присвоєно персональні ЕІС-коди, а облік постачання (розподілу) природного газу на обєктах споживачів ОСОБА_1 та ін. здійснювався розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 р. «Про норми споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників».

За наслідками направлення Оператором ГРМ Заяви-приєднання до договору розподілу природного газу, з боку Споживача Заяву-приєднання до договору розподілу природного газу на адресу Оператора ГРМ, не було повернуто та не було подано заяви про припинення розподілу газу на його об'єкт.

В подальшому ОСОБА_1 та інші протягом 2016 - 2018 років здійснювали оплату спожитого ним природного газу на підставі наданих їм з боку його постачальника - ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» відповідних рахунків за послуги з газопостачання. Так Позивачами здійснено оплату наданих послуг з газопостачання за 2016-2018 рр.

За вказаним вбачається, що факт оплати Позивачами спожитого природного газу підтверджує споживання газу останнім, а отже є діями, які засвідчують бажання ОСОБА_1 та інших укласти договір розподілу природного газу, що за своєю правовою природою є фактом приєднання останніх до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору розподілу природного газу) на умовах, що зокрема визначені в персоніфікованих даних відповідної заяви-приєднання.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

ОСОБА_8 визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

За приписами п.п. 2, 3 ст. 1 цього Закону комерційний (приладовий) облік природного газу (далі - облік природного газу) це - визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, а лічильник газу це - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запамятовування та відображення об'єму газу, що проходить через нього.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

З метою недопущення зростання тарифу на розподіл природного газу, Відповідачем з 01.10.2015 року проводяться заходи щодо забезпечення споживачів природного газу лічильниками газу, зокрема в частині запровадження масштабного встановлення будинкових лічильників, що до речі потребує в 5 разів менше коштів.

Так, ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було розроблено План розвитку газорозподільної системи ПАТ«ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016 - 2025 роки, який було подано до НКРЕКП на затвердження. Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 393 (зі змінами) затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016 - 2025 роки та джерела їх фінансування.

Розділом 1 даного Плану становить інвестиційна програма ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016 рік, якою передбачено забезпечення населення лічильниках газу до 01.01.2018 року. З урахуванням технічних та економічних чинників визначено заходи з забезпечення лічильниками у спосіб або встановлення індивідуальних або загальнобудинкових лічильників.

Відповідно до цієї Інвестиційної програми передбачено встановлення єдиного будинкового вузла обліку (загальнобудинкового лічильника) для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками, що мешкають, зокрема, в багатоквартирному будинку № 15 по вул. Академіка Александрова у м. Запоріжжя.

На виконання вищенаведеної Інвестиційної програми відповідно до Акту приймання в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу від 02.02.2017 р. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Академіка Александрова, буд, 15, було встановлено загальнобудинковий лічильник та з 01,12.2017 р, здійснюється нарахування за спожитий природний газ за загальнобудинковим лічильником,

Споживачу, як власнику квартири або будинку, надано право на встановлення індивідуального (квартирного лічильника) окремо на квартиру або будинок але за ініціативи останнього і за його власні кошти у випадку його незгоди розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку. Фінансування споживачем таких заходів може бути і здійснено з будь, яких джерел не заборонених законом, а роботи з встановлення лічильника газу не відносяться до конкурентного ринку та можуть виконуватись будь-якими субєктами господарювання, які мають відповідні дозволи.

При цьому реалізація такого права ніяким чином не пов'язана з її фінансуванням з боку Оператора ГРМ і не повязана з заходами передбаченими інвестиційною програмою Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ».

Така позиція ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» повністю відповідає та ґрунтується, поряд з вимогами законодавства, на умовах договору розподілу природного газу укладеного між ним та Позивачем в формі яка відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2498.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи ОСББ "Александрова 15" ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник третьої особи НКРЕКП в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Позивачі зареєстровані та мешкають у багатоквартирному будинку №15 по вул. Академіка Александрова у м. Запоріжжі і є споживачами з отримання послуг газопостачання.

Відповідно до акту приймання в експлуатацію загально будинкового вузла обліку газу від 02 лютого 2017 року представниками ПАТ «Запоржігаз» на житловому будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Академіка Олександрова 15 встановлений комерційний вузол обліку газу. Вузол обліку прийнято до експлуатації за відсутності представника споживача (споживачів).

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,від 2 квітня 2015 року № 1183 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Запоріжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) у зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», терміном дії з 14.04.2015 по 13.04.2020.

Згідно з розділом 1 плану розвитку газорозподільної системи на 2016-2025 роки, затвердженої Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 року передбачено встановлення єдиного вузла обліку газу для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Як наведено у статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Як зазначено у частині першій статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах як доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

ПАТ «Запоріжгаз» є оператором ГРМ.

Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» газорозподільні підприємства зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу», - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року.)

Позивачі є споживачами природного газу, а відповідач - оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

ОСОБА_8 договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунку Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об'єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.

Судом встановлено, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до гл. 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору газорозподільної системи в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора газорозподільної системи. У разі наявності вузла обліку природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення обєму спожитого природного газу мешканцями зазначених обєктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до абзацу п'ять-шість п.4 Тимчасового положення № 620, власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Передбачене договірне врегулювання не було здійснено з відповідним балансоутримувачем багатоквартирного будинку (управителем). Суду не надавалися укладені договори на проведення монтажних робіт, здійснення експлуатації (обслуговування) та про зняття показань з встановленого будинкового вузла обліку природного газу. Акт приймання в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу не містить підпису представника споживача (споживачів).

Газопостачання є видом комунальної послуги за змістом ч. 1 ст. 1 та п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а засіб обліку визначає кількісні та або якісні показники такої послуги, і саме для споживача встановлено обовязок забезпечувати доступ до свого приміщення для огляду засобу обліку положеннями.

Встановлення замість індивідуальних (квартирних) лічильників за змістом п. 5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку передбачає інший порядок визначення обсягів споживання розподілу плати згідно з показами загальнобудинкового лічильника пропорційно між споживачами в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, що за відсутності згоди кожного із споживачів на такий розрахунок не тільки порушує приписи ч.3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу», але й є несумісним із встановленим п.5 ч.1 ст.30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» принципом відповідності оплати житлово-комунальної послуги її кількості.

Таким чином встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування сум за споживання обєму газу, який насправді не використовувався споживачем. У випадку не встановлення у побутового споживача індивідуального лічильника відбувається математичний розрахунок спожитого газу між споживачами у яких є квартирні лічильники газу та у яких немає таких лічильників, а отже неможливо встановити та перевірити правильність такого розрахунку.

Відповідно до п.п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому випадку порушеними, якщо виконавець послуги навязує такі умови отримання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

За вказаних обставин суд встановлює порушень прав позивачів як споживачів з боку відповідача в частині встановлення загально будинкового вузлу обліку газу, оскільки його односторонні дії зі встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу без погодження зі споживачами призводять до невідповідності умов договору на постачання природного газу між споживачем та постачальником, в той час коли кошти мають сплачуватися споживачем тільки за той газ, який дійсно був спожитий.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на викладене суд вважає правильним обраний спосіб захисту позивачами щодо демонтажу загальнобудинкового вузлу обліку газу як припинення дії, що порушує права позивачів та відновлення становища, що існувало до порушення.

Щодо вимог позивачів про визнання незаконними та скасування рішень та дій відповідача (рішення про обєднання споживачів будинку в єдину групу, рішення щодо включення будинку №15 по вул. Академіка Александрова у місті Запоріжжя до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя по встановленню загально будинкового вузла обліку природного газу, дії ПАТ «Запоріжгаз» щодо встановлення на багатоквартирний будинок №15 по вул. Академіка Александрова у місті Запоріжжя обєкта газорозподільної мережі загальнобудинкового вузла обліку газу) суд вважає необхідним відмовити в цій частині, оскільки такий спосіб захисту передбачений у ч.2 ст. 16 ЦПК України може бути застосований по відношенню до рішень та дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, до яких відповідач не відноситься.

Вимоги щодо скасування вказаних рішень відповідача та зобовязання відповідача внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя буде втручанням у господарську діяльність господарюючого субєкта та не відповідатиме вимогам закону, в звязку із чим в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1921,00грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265, 274 - 279 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСББ «Александрова 15», про захист прав споживачів.

Зобовязати ПАТ «Запоріжгаз» здійснити демонтаж обєкту газорозподільної системи загально будинкового вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановлений на газовій мережі багатоквартирного будинку №15 по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжя.

Зобовязати ПАТ «Запоріжгаз» після проведеного демонтажу обєкту газорозподільної системи загально будинкового вузла обліку газу здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку №15 по вул. Ак. Александрова у м. Запоріжжя.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ «Запоріжгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Запорізького Апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя.

Повний текст рішення виготовлений 05.03.2019 року.

Суддя О.М. Гнатюк