Головуючий у І інстанції Петренко Н.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2019 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіта просив про його задоволення, посилаючись на те, що 18.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 003-2008-203, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000,00 дол. США зі сплатою за користування 13,45% річних, а понад встановленийкредитним договором строк - 40,35% річних, строком до 10.02.2028 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 18.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 003-2008-203-Р, згідно з умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя і боржника згідно п. 1.4. договору поруки є солідарною.

Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши позичальнику обумовлені договором грошові кошти в розмірі 20 000 дол. США, натомість відповідач свої обов`язки по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 09.02.2018 року за договором існує заборгованість в розмірі 18 359,45 дол. США, якаскладається із: простроченої заборгованості по кредиту - 913,12дол.США; заборгованості по кредиту - 16 185,58 дол.США; заборгованості по відсоткам - 1 000,32 дол.США; підвищених відсотків - 260,43 дол. США.

Оскільки відповідачі в добровільному порядку заборгованістьза кредитним договором не погасили, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з них в солідарному порядку вищевказаної заборгованості та понесених по справі судових витрат.

Рішенням Святошинського районногосуду м. Києва від 15 травня 2019 року позов задоволено.

Стягнутосолідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , на користь ПАТ «Універсал Банк», м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, рахунок№ НОМЕР_3 в ГУ НБУ по м. Києву та Київській області, ,заборгованість за кредитним договором № 003-2008-203 від 18.02.2008 року в розмірі 18 359,45 доларів США та судовий збір в розмірі 7 214,67 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову взадоволенні позову ПАТ «Універсал Банк».

Обгрунтовуючи скаргу, відповідач посилався на те, що сума боргу, вказана у позові, не підтверджена жодним належним доказом, оскільки позивачем власноручно нарахована сума заборгованості, без належної для цього підстави. З незрозумілих причин позивачем застосована відсоткова ставка в розмірі 14,95% річних, а не 13,45% як це передбачено умовами кредитного договору. Тобто, вказана процентна ставка в розмірі 14,95% річних застосована позивачем в односторонньому порядку, що порушує права позичальника. Крім того, позивачем суду не надано первинних бухгалтерських документів відносно часткового погашення відповідачем кредиту, та не надано оригіналів договорів на підтвердження факту існування між сторонами кредитно-правових відносин. Також апелянт в скарзі посилався на незаконність рішення суду в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 , оскільки договір поруки в силу вимог ст. 559 ЦК України є припиненим.

У відзиві, що надійшов від представника позивача - адвоката Сербіної А.О., остання просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, як необґрунтовану та безпідставну.

В судовому засіданні представник відповідача Папуши А.В. апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник позивача ПАТ «Універсал Банк» в апеляційному суді проти задоволення скарги відповідача заперечила та просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 003-2008-203, відповідно до якого Банк надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою за користування 13,45% річних, а понад встановлений кредитним договором строк - 40,35% річних, строком до 10.02.2028 року (а.с.7-12).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 18.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 003-2008-203-Р, згідно з умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя і боржника згідно п. 1.4. є солідарною(а.с.19-21).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 09.02.2018 року за договором утворилась заборгованість у розмірі 18 359,45 дол. США, яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту - 913,12дол. США; заборгованості по кредиту - 16 185,58 дол. США; заборгованості по відсоткам - 1 000,32 дол.США; підвищених відсотків - 260,43 дол. США (а.с.33-36).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.ст.546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ч. 2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 629 ЦКУкраїни договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 ЦКУкраїни зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦКУкраїни зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, враховуючи доведеність в судовому засіданні факту наявності за кредитним договором, укладеним між сторонами, заборгованості, та зважаючи на те, що розмір цієї заборгованості та сам факт її існування відповідачами належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами спростовані не були, рішення суду про задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача про незаконне збільшення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного Банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до п. 2.12 укладеного між сторонами кредитного договору кредитор може збільшити процентну ставку у односторонньому порядку в разі зміни Національним банком України розміру чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів на українському ринку, та/або зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо кредитор обґрунтовано вважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора.

Згідно рішення уповноваженого органу банку підвищення процентної ставки за користування кредитом відбулося в зв`язку з підвищенням вартості ресурсів, обумовлених підвищенням відсоткових ставок по кредитах загалом у банківській системі України. Зміни ставок відбулися у відповідності до ринкових умов, які мають безпосередній вплив на дії Банку, як учасника ринку.

Про зміну процентної ставки кредитор має повідомити позичальника письмово за 15 календарних днів до дати зміни процентної ставки. При цьому, у разі незгоди зі зміною процентної ставки позичальник має право у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті дії нової процентної ставки, достроково повернути кредитору всю суму кредитних коштів, отриману за цим кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що позичальника ОСОБА_1 було повідомлено про зміну процентної ставки шляхом направлення 30.06.2008 року відповідного листа-повідомлення на адресу позичальника, вказану в анкеті-заяві на отримання кредиту, який було отримано позичальником особисто 01.07.2008 року (а.с.125-127). Даним повідомленням банк повідомив позичальника про намір підвищити відсоткову ставку з 15.07.2008 року.

Враховуючи викладене, доводи скарги ОСОБА_1 про незаконні дії банку щодо збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку спростовуються належними та допустимими доказами, наявними в справі.

Необгрунтованими є і доводи скарги про неналежність письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження наявності між сторонами кредитно-правових відносин, оскільки банком на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредиту надано меморіальний ордер, оформлений відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (а.с.18); розрахунок заборгованості, складений на підставі операцій, здійснених на особовому рахунку боржника (а.с.33-36), та копії виписок про рух коштів (а.с.139-157), на підставі яких і був складений розрахунок заборгованості. Дані докази відповідачами спростовані не були, тому, виходячи із принципу диспозитивності та рівності сторін у наданні ними суду доказів, ці докази обґрунтовано покладені судом в основу рішення про задоволення позову та стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Відхиляються апеляційним судом і доводи скарги ОСОБА_1 про припинення дії поруки з підстав, передбачених ст. 559 ЦК України, оскільки поручитель ОСОБА_2 рішення суду в апеляційному порядку не оскаржила, а апелянт ОСОБА_1 не має повноважень на представництво її інтересів у суді. При цьому, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 не позбавлена можливості особисто або через представника оскаржити вищевказане рішення суду в апеляційному порядку.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

РішенняСвятошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: