ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2019 року

м. Харків

справа № 2-296/11

провадження № 22-ц/818/2813/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругова С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - державний виконавець Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Калюжна Наталія Іліівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Калюжної Наталії Іліівни ВП №46358682, ВП №46358425 від 21 вересня 2018 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Цвірюка Д.В. в залі суду в м. Харкові,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанови державного виконавця Оріхівського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Калюжної Наталії Іліівни ВП №46358682, ВП №46358425 від 21 вересня 2018 року про відновлення виконавчих проваджень.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити вимоги його скарги у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що у державного виконавця були відсутні підстави відновлювати виконавчі провадження 21 вересня 2018 року № 46358682 та № 46358425 через пропуск стягувачем процесуальних строків, передбачених Законом.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що відновлюючи виконавчі провадження, державний виконавецьКалюжна Наталія Іліівна діяла відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в межах своїх повноважень, а тому оскаржувані постанови є законними та не підлягають скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в Оріхівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в провадженні державного виконавця Калюжної Наталії Іліівни, знаходилося виконавче провадження №46358425 з примусового виконання виконавчого листа №2-296/11, виданого 25.10.2011 року Дзержинським районним судом міста Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за договором про овердрафтне обслуговування у сумі 1 295 008,87 грн. (а.с.18).

27 червня 2015 року по виконавчому провадженню №46358425 державним виконавчем Калюжною Н.І. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.08.2017 року за скаргою стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» визнано дії державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Калюжної Н.І., начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Закладного Ю.М. неправомірними; зобов`язано начальника Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Закладного Ю.М. скасувати постанови державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Калюжної Н.І. від 27.06.2015 року ВП №46358425, ВП №46358682 (а.с.22).

Постановою державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Калюжної Н.І. від 21.09.2018 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-296/11, виданий Дзержинським районним судом м.Харкова 25.10.2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «КМК ОЙЛ Плюс», ТОВ «КМК ОЙЛ» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу у сумі 1 295 008,87 грн. (а.с.12).

Як на підставу вимог скарги, ОСОБА_1 посилався на те, що відновлення виконавчого провадження у спірних правовідносинах відбулося з порушенням процесуальних строків. Тому заявник просив суд скасувати постанови виконавчого провадження №46358682 та №46358425 державного виконавця Калюжної Н.І. від 21 вересня 2018 року у зв`язку з безпідставним пропуском процесуальних строків та порушенням процедури та інше; постановити окрему ухвалу про порушення прав та інтересів боржника ОСОБА_1 під час відкриття, розгляду та постановлення ухвали суду від 01.08.2017 року по справі №2-296/11 під головуванням судді Руднєвої О.О.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Матеріали справи свідчать про те, що 20 вересня 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк»подало до Оріхівського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області для виконання копію ухвали від 01.08.2017 року, що набрала законної сили, разом з оригіналом виконавчого листа по справі №2-296/11, виданого 25.10.2011 року Дзержинським районним судом м.Харкова (а.с.18).

На виконання ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.08.2017 року наступного робого дня постановою державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Калюжної Н.І. від 21.09.2018 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-296/11, виданого Дзержинським районним судом м.Харкова 25.10.2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «КМК ОЙЛ Плюс», ТОВ «КМК ОЙЛ» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу у сумі 1 295 008,87 грн. та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2015 року (а.с.37-39).

Висновок суду першої інстанції про те, що державний виконавець діяв відповідно до Закону, в межах повноважень та право заявника не було порушено, оскільки ухвала суду від 01.08.2017 року, що набрала законної сили, надійшла до органу виконавчої служби для виконання 20.09.2018 року, а постанова про відновлення виконавчого провадження була винесена на наступний день з дня одержання відповідного судового рішення, а саме: 21.09.2018 року, тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 , - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Ті обставини, що копія ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.08.2017 рокупро скасування постанови державного виконавця Калюжної Н.І. від 27.06.2015 року ВП №46358425, ВП №46358682 про повернення виконавчого документа стягувачу, для відома надіслана на адресу Оріхівського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області та отримана стягувачем 09.08.2017 року (а.с.14), - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки отримана ухвала на той час ще не набрала законної сили і не підлягала негайому виконанню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 12.06.2019 року.