пр. № 6/759/105/19
ун. № 759/5075/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Коваль О.А.

за участю секретаря: Грень О.О.

представника позивача : Яндульського Д.В.

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4, третя особа: ООП Святошинської РДА про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2015 р., шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу з прилюдних торгів, вказуючи на неможливість Банку виконати рішення суду через відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки, відсутністю попиту покупців та відсутністю вільного доступу до предмету іпотеки, який необхідно для реалізації предмету іпотеки.

Представник заявника в судовому засіданні подану заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти заяви про зміну способу виконання рішення, посилаючись на те, що такий спосіб виконання рішення змінює саму суть судового рішення, а тому вимоги заяви можуть бути окремим предметом позову, відсутні докази неможливості виконати рішення суду.

Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2014 р. звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки та укладення від імені відповідача Банком договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем. Виселено відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній вище квартирі (т. 1 ас. 182-187).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 р., рішення районного суду в частині виселення змінено та викладено в новій редакції, а саме: Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2. В решті рішення районного суду залишено без змін (т. 1 ас. 229-234).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України віл 11.03.2015 р. рішення апеляційної інстанції від 16.09.2014 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 ас. 52-54).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2015 р., рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2014 р. скасовано, резолютивну частину судового рішення викладено у наступній редакції, а саме: позов задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Банком за кредитним договором від 16.11.2007 р. в розмірі 562525,17 грн. звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2, яка належить останньому шляхом продажу вказаного предмету іпотеки та укладення від імені відповідача Банком договору купівлі - продажу. Виселено відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх малолітнього сина ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3. В решті позову відмовлено (т. 2 ас. 76-79).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України віл 09.12.2015 р. рішення апеляційної інстанції від 04.06.2015 р. в частині виселення відповідачів скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 ас. 169-172).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.03.2016 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2014 р. в частині виселення скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові Банку про виселення відмовлено (т. 2 ас. 160-165).

Рішення набрало законної сили, Банку видано виконавчий лист (т. 2 ас. 181, 184).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Така ж норма міститься і в ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, вбачається, що для зміни способу або порядку виконання рішення суду мають значення обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Тоді як, належних та допустимих доказів існування в реальності таких обставин, які б свідчили про істотність ускладнення або неможливість виконання судового рішення, суду при вирішенні цієї заяви надані не були.

Відсутні будь-які докази вживання стягувачем заходів по отриманню правовстановлюючих документів на зазначену вище квартиру для її продажу згідно рішення суду та відповідно неможливість їх отримати, або відмову відповідачів в наданні таких. Не наведено заходів, які вчинялись для виконання рішення суду, щодо пошуку покупців, що загалом вказує на відсутні доказів які підтверджують наявність підстав зміни способу виконання рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про зміну способу та порядку виконання судового рішення не підлягають задоволенню.

Щодо заперечень сторони відповідача в частині вже вирішення Святошинським судом м.Києва аналогічної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» по зміні способу виконання рішення суду та зміни при цьому способу захисту, то слід вказати, що предметом розглядуСвятошинського суду м.Києва була за змістом інша заява «ПриватБанк», зокрема яка стосувалася зміни способу виконання рішення шляхом стягнення заборгованості, тоді як дана заява стосується - зміни шляхом продажу з прилюдних торгів, з огляду на, що такі заперечення сторони відповідача оцінюються судом кретично.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4, третя особа: ООП Святошинської РДА про звернення стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: Коваль О.А.