КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№22-ц/824/4217/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/33835/17-ц

28 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Писанця В.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Володимира Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

14 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Володимира Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за номером 1-1228, бланк серія НАС номер 653474, виданим у м. Сєвєродонецьку Луганської області 07 грудня 2015 року державним нотаріусом Ахметановим М.Р., він є спадкоємцем майна своєї матері ОСОБА_5. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з грошових внесків у ПАТ «Дельта Банк» загальною сумою 471,75 грн., 17 297,32 доларів США, 8 801,69 Євро. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було відшкодовано йому, як спадкоємцю, через банк-агент «Ощадбанк» грошові кошти в гарантованій сумі 200 000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 13 січня 2016 року.

Зважаючи на те, що загальна сума грошових коштів на рахунках ОСОБА_5 у АТ «Дельта Банк» перевищує гарантовану суму грошових коштів, які йому були виплачені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, він звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова В.В. з письмовою вимогою про визнання його кредитором АТ «Дельта Банк» за заборгованістю, що виникла на підставі грошових внесків ОСОБА_5 у АТ «Дельта Банк». Вказана кредиторська вимога була зареєстрована співробітником АТ «Дельта Банк» 09.12.2015 року. Листом від 20.01.2016 року йому було повідомлено про відсутність правових підстав для прийняття та акцептування його кредиторської вимоги.

Посилаючись на те, що встановлений ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк пред"явлення вимог до банку ним пропущено з незалежних від нього причин, оскільки, свідоцтво про право на спадщину було виготовлено нотаріусом лише 07 грудня 2015 року, а тому він не міг пред'явити свої кредиторські вимог до банку у період з 08.10.2015 року по 09.11.2015 року. Просив зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визнати його (ОСОБА_2) кредитором АТ «Дельта Банк» на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-1228, бланк серія НАС номером 653474, та включити його кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Володимира Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним через невідповідність висновків суду обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права. Зазначав, що суд першої інстанції в рішенні безпідставно посилався на п. 4.21, та п. 4.31 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, оскільки п. 4.21 стосується вимоги, заявленої в іноземній валюті, а п. 4.31 - строку подання проміжного ліквідаційного балансу на погодження виконавчої дирекції Фонду та не регулюють правовідносини сторін в даному випадку.

Вказував на те, що суд дійшов хибного висновку про те, що строк пред"явлення вимог про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів є присічним (преклюзивним) і його поновлення або продовження з будь-яких підстав чинним законодавством не передбачено, оскільки аналіз змісту ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає підстави для висновку, що даний строк встановлений для захисту порушеного права, а не є строком існування суб'єктивного права кредитора і суб'єктивного боргу банку, після закінчення якого вони припиняються. При цьому Закон не має обмежень щодо способу та форми подання заяви про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а лише встановлює наслідки пропуску такого строку.

Вважав, що подання ним заяви пізніше обумовленого строку або не включення відповідачами його кредитних вимог до реєстру у встановлений строк не може бути беззаперечною підставою для позбавлення його законних прав на розгляд заяви і включення в реєстр акцептованих вимог кредиторів як вкладника банку (спадкоємця вкладника банку), так як така відмова призведе до грубого порушення його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, яка має вищу юридичну силу щодо Закону.

Звертав увагу суду на те, що кредитори банку мали можливість заявити свої вимоги до АТ «Дельта банк» з 08.10.2015 по 09.11.2015 року, проте він є спадкоємцем вкладника банку і свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видане йому нотаріусом лише 07.12.2015 у зв'язку з відсутністю технічної можливістю видати цей документ через події на території Луганської області в цей період, що не залежить від його волі та не могло бути ним самостійно усунуто. Одразу після отримання документу від 07.12.2015 року, що засвідчує його законні права спадкоємця, 09.12.2015 року він звернувся до уповноваженої особи з кредиторською вимогою, що свідчить про його свідомість та відсутність невиправданого затягування пропущеного строку.

Посилався на безпідставність висновку суду першої інстанції про те, що внесення змін до реєстру акцептованих вимог можливе лише у разі, якщо відомості про кредитора, які були включені до такого реєстру акцептованих вимог, є помилковими, оскільки п. 4.30 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 передбачено, що у разі наявності рішення суду про задоволення вимог кредиторів, які не враховувались в балансі банку на день початку процедури ліквідації банку/затвердження акцептованих вимог кредиторів, ці зобов'язання також включаються до проміжного ліквідаційного балансу.

21 лютого 2019 року представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича адвокат Русскіна ОленаВасилівна поштою направила до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Посилалась на те, що суд прийшов до вірного висновку, що позивачем пропущено визначений ч.1 ст. 49 Закону України " Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" строк подачі заяви про включення його вимог до реєстру акцептованих кредиторів. Вказана норма має виключно імперативний характер, тобто, не передбачає інший порядок чи спосіб дій кредиторів. Також Закон не передбачає можливості та порядку продовження або поновлення вказаного строку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров В.В., представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з"явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В. М., пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07 грудня 2015 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з грошових внесків в ПАТ «Дельта Банк» по договору № 003-12506-120912 від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_1 з залишком 5,90 доларів США та № НОМЕР_2 (відсотки) складають 0,18 доларів США, по договору № 002-12506-120912 від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_3 з залишком 444,41 грн. та № НОМЕР_4 (відсотки) складають 26,98 грн., по договору № 004-12506-120912 від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_5 з залишком 3,14 євро та № НОМЕР_6 (відсотки) складають 0,08 євро, по договору № 006-12506-120912 від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_7 з залишком 24,48 євро та № НОМЕР_8 (відсотки) складають 0,37 євро, по договору № 001-12506-120912 від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_9 з залишком 0,34 грн. та № НОМЕР_10 (відсотки) складають 0,02 грн., по договору банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_11 від 28 грудня 2014 року з залишком 350,00 євро та з нарахованими відсотками у розмірі 6,80 євро, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_12, № НОМЕР_13, по договору банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_14 від 28 грудня 2014 року з залишком 8 000,00 євро та з нарахованими відсотками у розмірі 211,35 євро, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_15, № НОМЕР_16, по договору банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_17 від 28 грудня 2014 року з залишком 360,00 доларів США та з нарахованими відсотками у розмірі 12,37 доларів США, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_18, № НОМЕР_19, по договору банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_20 від 28 грудня 2014 року з залишком 200,00 євро та з нарахованими відсотками у розмірі 5,47 євро, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_21, № НОМЕР_22, по договору банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_23 від 28 грудня 2014 року з залишком 16 000,00 доларів США та нарахованими відсотками у розмірі 463,00 доларів США, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_24, № НОМЕР_25, по договору банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_26 від 28 грудня 2014 року з залишком 445,00 доларів США та з нарахованими відсотками у розмірі 10,87 доларів США, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_27, № НОМЕР_28 з усіма належними відсотками, компенсаціями та індексаціями, які належали померлій ОСОБА_10 на підставі довідки (тимчасова адміністрація) № 9376 від 30 вересня 2015 року ПАТ «Дельта банк»

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно».

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20 лютого 2017 року № 619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04 жовтня 2019 року.

09 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ " Дельта Банк" Кадирова В.В. з кредиторською вимогою в якій просив визнати його кредитором АТ " Дельта Банк" за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між ним та АТ " Дельта Банк" та за іншими видами заборгованості у сумі всіх належних йому коштів.

Відповідно до копії заяви про видачу готівки № 3 від 13.01.2016 року, ОСОБА_2 отримав виплату гарантованої суми вкладів вкладника неплатоспроможного банку у сумі 200 000, 00 грн.

У відповідь на кредиторську вимогу позивача 20.01.2016 року АТ " Дельта Банк" надало відповідь, в якій зазначило, що кредитори банку мали можливість заявити свої вимоги до банку з 08.10.2015 року по 09.11.2015 року. Будь-які вимоги, що надійшли до банку після зазначеного строку вважаються погашеними. Зміни до реєстру акцептованих вимог вносяться за пропозицією уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнанні уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, зо вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку про виправлення помилки, допущеної нею чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів. Беручи до уваги викладене, АТ " Дельта Банк" повідомляє про відсутність правових підстав для прийняття та акцептування кредиторської вимоги ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова ВолодимираВолодимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання визнати його кредитором АТ "Дельта Банк" та включити його кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Дельта Банк", суд першої інстанції виходив з того, що позовна вимога про зобов'язання відповідача включити позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів після спливу встановленого Законом № 4452-VI строку є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не ґрунтується на нормах матеріального права та досліджених судом доказах, з огляду на наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно».

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20 лютого 2017 року № 619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04 жовтня 2019 року.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09 серпня 2012 року.

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 просив суд зобов'язати відповідачів визнати його кредитором АТ «Дельта Банк» та включити його кредиторські вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, посилаючись на те, що встановлений Законом тридцятиденний строк з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку для звернення до Фонду, він пропустив з поважних причин, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з грошових внесків у ПАТ «Дельта Банк», він отримав лише 07 грудня 2015 року, у зв'язку з тим, що у Головного територіального управління юстиції у Луганській області була відсутня технічна можливість видати свідоцтво про право на спадщину, так як у Щастинській державній нотаріальній конторі Луганської області був відсутній доступ до реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України.

З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. з кредиторською вимогою.

Листом від 20 січня 2016 року банк повідомив ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для прийняття та акцептування його кредиторської вимоги, посилаючись на відсутність правових підстав для прийняття вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

Інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду ПАТ «Дельта Банк» було опубліковано в газеті «Голос України» № 187 (6191) від 08 жовтня 2015 року.

Згідно з частиною п'ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Таким чином кредиторські вимоги уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ " Дельта Банк" приймалися з 08 січня 2015 року по 09 листопада 2015 року.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону).

Згідно з частиною першою статті 49 Закону, Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов'язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Однак Закон не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин.

Вказане узгоджується з приписами пункту 3 частини першої статті 48 Закону, згідно з якою Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 2 від 5 липня 2012 року затверджено Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке регулює відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме: підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку (далі - Положення).

Відповідно до пункту 4.31 Положення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У листі Міністерства юстиції України від 09 грудня 2015 року № 2596/І-23625/13 зазначено, що державним нотаріусом Щастинської державної нотаріальної контори Харченко О.С. на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом, справжність підпису на якій засвідчено 17.01.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рохмановою О.В. за реєстровим № 89, заведена спадкова справа № 10/2014 до майна померлої 27.11.2013 року ОСОБА_5, про що сформовано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36631532. За інформацією Головного територіального управління юстиції у Луганській області станом на 27.11.2015 року відсутня технічна можливість видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у Щастинській державній нотаріальній конторі Луганської області відсутній доступ до реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України.

Свідоцтво про право на спадщину позивачем було отримано 07.12.2015 року.

У зв'язку із наведеним, позивач не зміг вчасно звернутися до Фонду із заявою про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Неможливість вкладників забрати заощадження (депозит) з рахунків у банках через відсутність коштів, через передбачене законом замороження рахунків, або через нездатність національних органів вжити заходів з метою надання таким вкладникам можливості розпоряджатися їхніми заощадженнями Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядає як втручання в ефективне користування правом мирно володіти майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) або як незабезпечення користуванням цим правом (див. mutatismutandisрішення ЄСПЛ у справі «Alisic and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia» від 16 липня 2014 року, заява № 60642/08, § 102).

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно легітимну мету та чи є захід з втручання у вказане право пропорційним такій меті (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України» («Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine») від 26 червня 2014 року, заява № 68385/10 і 71378/10, § 53).

Принцип пропорційності полягає у встановленні судом справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням у право людини на майно, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов'язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Необхідність досягнення такого балансу відображена у структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу покласти індивідуальний і надмірний тягар (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v. Ukraine») від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 168).

Тому, оцінюючи у даній конкретній справі пропорційність обмежень прав позивача на підставі тих обставин і фактів, що безпосередньо досліджені судом, колегія суддів вважає, що такі обмеження є надмірними, з огляду на таке.

Фонд та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а суд першої інстанції не встановив обставин, що могли би свідчити про нехтування позивачем його правом на звернення стосовно включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, є непропорційним, а таке втручання у права кредитора на мирне володіння його майном - неправомірним.

Беручи до уваги встановлені судом конкретні обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що позивачем з поважних причин пропущено строк, встановленийстаттею 45 Закону, для звернення з відповідною заявою до уповноваженої особи Фонду та про наявність підстав для його поновлення, оскільки позбавлення позивача права претендувати на отримання решти успадкованої ним суми банківського вкладу через пропуск 30-денного строку для звернення до Фонду з вимогами стане для нього надмірним тягарем , у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції,не буде пропорційним меті, з якою цей строк у Законі був встановлений.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вимога про зобов'язання відповідача включити позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів після спливу встановленого Законом № 4452-VIстроку є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, не врахував, що Фонд та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Беручи до уваги конкретні обставини справи, суд вправі поновити пропущений кредитором строк, визначений у частині п'ятій статті 45 Закону, за умови наявності для цього поважних причин і відсутності обставин, які б могли свідчити про нехтування кредитором його правом заявити вимоги до банку.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, позовні вимоги підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2,поновлення позивачу строку подання заяви на включення його до реєстру вкладників для здійснення виплат Фондом, зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнати ОСОБА_2 кредитором АТ «Дельта Банк» на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-1228, бланк серія НАС номером 653474, та включити його кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк».

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову, вирішенню також підлягає питання щодо відшкодування судових витрат.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960,00 грн., а всього - 1 600 грн.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у розмірі по 800,00 грн.з кожного

Керуючись Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Володимира Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строку подання заяви на включення його до реєстру вкладників для здійснення виплат Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визнати ОСОБА_2 кредитором Акціонерного товариства «Дельта Банк» на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-1228, бланк серія НАС номером 653474, та включити його кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Дельта Банк».

Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі по 800,00 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 березня 2019року.

Головуючий: Судді: