КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення донарахованих відсотків, інфляційних втрат та трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просило:

- стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за додатковою угодою № 2944/К-1 від 11.04.2008 у вигляді донарахованих відсотків за період з 11.07.2014 по 26.08.2015 в розмірі 2 120,75 доларів США, інфляційні втрати в розмірі 70 494,40 грн. та три проценти річних у розмірі 3 892,10 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за додатковою угодою № 2 від 13.06.2008 у вигляді донарахованих відсотків за період з 11.07.2014 по 26.08.2015 в розмірі 2 036,67 доларів США, інфляційні втрати в розмірі 53 6754,65 грн. та три проценти річних у розмірі 2 782,76 грн.;

- відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що у зв'язку із невиконанням відповідачами судових рішень про стягнення кредитної заборгованості, останні, в силу вимог закону, зобов'язані сплати донараховані відсотки за користування коштами, а також інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України (Т.1, а.с.1-3).

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2016 позов задоволено частково (Т.1, а.с.74,75).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2016 задоволено заяву ОСОБА_3 - скасовано заочне рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2016, а справу призначено до розгляду в загальному порядку (Т.1, а.с.170).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2017 у справі призначено судово-бухгалтерську експертизу та зупинено провадження у справі (Т.1, а.с.185).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2017 провадження у справі відновлено (Т.1, а.с.202).

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2018 у задоволенні позову відмовлено (Т.1, а.с.218,219).

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Зокрема зазначає, що суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення донарахованих відсотків, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки наявність судового рішення про стягнення заборгованості, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін за кредитним договором, а відтак не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору, відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Також вказує, що зі змісту судового рішення вбачається, що суд відмовив у стягненні інфляційних втрат у зв'язку з тим, що сума боргу була виражена в іноземній валюті. Разом з цим суд вказав на наявність права на одержання трьох відсотків річних, проте відмовляючи в позові в цій частині не навів відповідних мотивів та правових підстав (Т.1, а.с.225-229).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.08.2018 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (Т.1, а.с.237,238).

30.08.2018 до суду апеляційної інстанції надійшла заява позивача про усунення недоліків апеляційної скарги (Т.1, а.с.242-246).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (Т.1, а.с.247,248).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2018 справу призначено до апеляційного розгляду на 03.10.2018 (Т.2, а.с.8).

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 № 297/2018 переведено суддів апеляційного суду міста Києва на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03.10.2018 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І., судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А. (Т.2, а.с.18).

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа ухвалою Київського апеляційного суду від 09.10.2018 прийнята до провадження новоутвореного суду та призначена до розгляду (Т.2, а.с.19,20).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін.

Представник позивача та відповідач ОСОБА_4 повторно не з'явились у судове засідання, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення судових рішень про стягнення заборгованості, які набрали законної сили, правовідносини сторін перейшли в іншу площину - площину виконання судового рішення, а відтак кредитор не має права нарахування і отримання відсотків за кредитним договором, а має лише право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. При цьому, в даному випадку інфляційні втрати не можуть бути нараховані, оскільки грошове зобов'язання було виражене в іноземній валюті.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення донарахованих відсотків та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції вважає законним і обґрунтованим.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з ухваленим судом рішенням в частині відмови у стягненні трьох відсотків, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 11.04.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2944 на підставі якого позивач зобов'язався надавати ОСОБА_3 кредитні послуги у валютах вказаних у договорі в рамках ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 112 000 доларів США (а.с.6-13).

11.04.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № BL2944/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2944 від 11.04.2008 (індивідуальна угода - кредит без відстрочення), згідно якої банк зобов'язався надати ОСОБА_3 15 000 доларів США 00 центів, а позичальник зобов'язався повертати кредитні кошти щомісячними платежами, згідно графіку разом з відсотками у розмірі 14% річних (а.с. 14-18).

Для забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки № BL2944/П-1 від 11.04.2008, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед банком за невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за додатковою угодою № BL2944/К-1 (а.с.25-27).

13.06.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № BL5268/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2944 від 11.04.2008 (індивідуальна угода - кредит без відстрочення), згідно якої банк зобов'язався надати ОСОБА_3 12 000 доларів США 00 центів, а позичальник зобов'язався повертати кредитні кошти щомісячними платежами, згідно графіку разом з відсотками у розмірі 15,25% річних (а.с. 19-24).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2014 задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за додатковою угодую № BL2944/К-1 від 11.04.2008 в сумі 153 248,70 грн. та судові витрати в розмірі 938,15 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2014 скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2014 в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_5 і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 31.03.2015 скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2014 в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_6 і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.03.2016 відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_4, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2014 залишено без змін.

Також рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.12.2014 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за додатковою угодою № BL5268/К-1 від 13.06.2008 у розмірі 137 629,65 грн.

Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2015.

У зв'язку із невиконанням указаних судових рішень відповідачами, позивач звернувся до суду із даним позовом нарахувавши на суми заборгованості, визначені судовими рішеннями, відсотки згідно кредитних договорів, а також інфляційні втрати та три відсотки річних, згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України.

Висновок суду про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення відсотків є обґрунтованим, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Указана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12).

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат суд першої інстанції також обґрунтовано виходив з того, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом кредитного договору, індексації не підлягає.

Слід зазначити, що грошове зобов'язання за кредитними договорами було визначене в іноземній валюті. Заборгованість за кредитними договорами була стягнута у гривні, проте з урахуванням офіційного курсу встановленого НБУ.

Отже, прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов'язання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Що стосується вимог про стягнення трьох відсотків річних, слід зазначити наступне.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник який прострочи виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Тому пред'явлення позивачем вимог про стягнення трьох відсотків річних узгоджується з вимогами закону.

Однак, вимоги позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Позивач просив стягнути з відповідачів три відсотки річних за період з 11.07.2014 по 26.08.2015, однак вказуючи даний період позивач не визначився з датою набрання судовими рішеннями про стягнення заборгованості законної сили, що слугувало не вірному визначенню періоду нарахування трьох відсотків річних.

Так, позивачем заявлено вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 трьох відсотків річних у зв'язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості за додатковою угодою № 2944/К-1 від 11.04.2008.

Указане судове рішення переглядалося в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_4 (поручителя) і було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.03.2016, тобто лише у цей день набрало законної.

Таким чином, відсутні належні правові підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача трьох відсотків річних за період з 11.07.2014 по 26.08.2015.

Що ж до вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних з відповідача ОСОБА_3 у зв'язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості за додатковою угодою № BL5268/К-1 від 13.06.2008 у розмірі 137 629,65 грн., то така вимога підлягає частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних у сумі 1 889 грн. за період з 12.03.2015 (дата набрання рішенням суду законної сили) по 26.08.2015 (дата визначена позивачем при пред'явленні позову).

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв'язку неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає частковому скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення трьох процентів річних - скасувати.

У цій частині ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04114, ) три проценти річних в розмірі 1 889 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп. за період з 12 березня 2015 року по 26 серпня 2015 року.

У задоволенні іншої частини заявлених вимог про стягнення трьох процентів річних - відмовити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення донарахованих відсотків та інфляційних витрат - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 01 березня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва