Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2019 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Кучер Н.Г.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь кошти згідно укладеного між ними договору позики та судові витрати по справі.

Заявлені позовні вимоги позивач мотивував тим, що 23.12.2017 року позичив відповідачу 3200 доларів США та 1650 євро. Про позику було складено розписку. Відповідач зобовязувався повернути грошові кошти в строк до 23.12.2018 року. На даний час відповідач отримані в борг гроші не повернув, тому позивач просить стягнути їх з ОСОБА_3 та понесені судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що дійсно брав гроші в борг в сумі 2000 доларів США та 1000 євро. В розписці він вказав більшу суму в розмірі 3200 доларів США та 1650 євро це з врахуванням обумовлених між ними відсотків. Відсотки сплачував вчасно, хоча жодних письмових доказів цього не має.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) у власність другій стороні (позичальнику) передає грошові кошти або інші речі, визнані родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів(суму позики) або таку саму ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передавання грошей та його укладення у належній формі підтверджено наявністю розписки позичальника.

Факт укладення між сторонами договору позики грошових коштів підтверджується розпискою ОСОБА_3 на суму 3200 доларів США та 1650 євро, яка була написана відповідачем (а.с. 6). Вказана розписка є борговим документом, що підтверджує укладення договору позики (ч.1 ст.207, ч.2 ст.1047 ЦК України).

Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження повного чи часткового виконання взятих на себе зобовязань по поверненню отриманих від позивача коштів.

За приписами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки сторони, укладаючи договір позики, визначили еквівалент зобовязання в іноземній валюті, то враховуючи недоведеність факту повного повернення боргу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у гривнях в еквіваленті виходячи з довідки про курс НБУ по долару США та євро станом на 17.12.2018 року, яку надано позивачем. Суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком неповернутого боргу відповідача по розписці на суму 3200 доларів США, що еквівалентна 89920 грн. та 1650 євро, що еквівалентна 52470 грн.

Поряд з цим суд не враховує твердження відповідача про сплату відсотків, оскільки вони не підтверджені доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

ст.ст. 141, 263, 265, 284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 142390 грн. боргу за договором позики та судові витрати по справі: за сплату судового збору в сумі 1423 грн. 90 коп., послуги банку в сумі 30 грн. та за надання правової допомоги в сумі 1800 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 07.03.2019