Справа № 649/123/19
Провадження № 2/649/70/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Соловйов В.В.

секретаря судового засідання Погорілої О.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за межі України

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 жовтня 2017 року вона проживаючи в м. Севастополь АР Крим народила дочку ОСОБА_2. Батьком дитини записаний ОСОБА_4, з яким вона на той час спільно проживала, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2. На сьогоднішній день вона з відповідачем проживає окремо. Виховання та піклування про дитину він не здійснює. Навесні цього року вона вирішила поїхати разом зі своєю малолітньою дочкою за кордон (до Російської Федерації) на відпочинок. Із проханням надати дозвіл на вивезення дитини за межі України вона неодноразово зверталася до відповідача, але він нічого не зробив і зараз взагалі відмовляється надати таку згоду, свою відмову нічим не мотивує. Позивач вважає, що така поведінка батька дитини є перешкодою до нормального відпочинку та розвитку дочки. Він не має ні морального ні будь-якого іншого права чинити перешкоди в цьому. Згідно положень Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХИ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі - Закон), Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (далі - Правила оформлення і видачі паспорта), Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року та в редакції, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724 (далі - Правила перетинання державного кордону) передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків. Позивач просить суд надати дозвіл їй - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженці с. Пролетарій Верхньорогачицького району Херсонської області, на тимчасовий виїзд її малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Севастополь, за кордон у супроводі матері без дозволу (згоди) батька, а саме до Російської Федерації, на протязі одного року з дня набрання рішенням суду законної сили, а також надати дозвіл їй - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженці с. Пролетарій Верхньорогачицького району Херсонської області, або її офіційному представникові на оформлення проїзних документів на дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Севастополь, для тимчасового їх виїзду за кордон у супроводі матері без дозволу (згоди) батька, а саме до Російської Федерації, на протязі одного року з дня набрання рішенням суду законної сили.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов підтримує, просить суд його задовольнити, а справу розглянути у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, але надав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає, та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка є громадянкою України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 22.05.2018 року.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Частиною 2 статті 150 СК України закріплено обов'язок батьків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду.

За ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року», підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Як вбачається з письмових матеріалів справи малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 на даний час проживає разом з позивачем в Україні, батько дитини матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не приймає участі у її вихованні, та він ухиляється від надання дозволу на виїзд малолітньої дочки за межі України. Тобто через немотивоване ухилення відповідача від надання дозволу на виїзд малолітньої дочки за межі України, позивач не має можливості оформити необхідні документи для виїзду разом з дитиною за межі України з метою її оздоровлення та відпочинку.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 313 ЦК України, п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» з урахуванням якнайвищих інтересів дитини суд, вважає, можливим надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженці с. Пролетарій Верхньорогачицького району Херсонської області, на тимчасовий виїзд її малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Севастополь, за кордон у супроводі матері без дозволу (згоди) батька, а саме до Російської Федерації, на період з 30 березня 2019 року по 29 березня 2020 року та повернення її до України, а також надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженці с. Пролетарій Верхньорогачицького району Херсонської області, або її офіційному представникові на оформлення проїзних документів на дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку м. Севастополь, для тимчасового їх виїзду за кордон у супроводі матері без дозволу (згоди) батька, а саме до Російської Федерації, на період з 30 березня 2019 року по 29 березня 2020 року та повернення її до України, оскільки виїзд малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 за межі України у супроводі матері відповідає інтересам дитини, сприятиме її розвитку та оздоровленню, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі ст. 313 ЦК України, ст. 150 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за межі України задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженці с. Пролетарій Верхньорогачицького району Херсонської області, на тимчасовий виїзд її малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Севастополь, за кордон у супроводі матері без дозволу (згоди) батька, а саме до Російської Федерації, на період з 30 березня 2019 року по 29 березня 2020 року та повернення її до України.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженці с. Пролетарій Верхньорогачицького району Херсонської області, або її офіційному представникові на оформлення проїзних документів на дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку м. Севастополь, для тимчасового їх виїзду за кордон у супроводі матері без дозволу (згоди) батька, а саме до Російської Федерації, на період з 30 березня 2019 року по 29 березня 2020 року та повернення її до України.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

КОПІЯ ВІРНА

Суддя В.В. Соловйов

Секретар с/з О.С. Погоріла