Справа № 539/4163/18
Провадження № 2/539/155/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді Грузман Т.В.

з участю секретаря судового засідання Джадан І.В.

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру стягуваних аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

У позові вказала, що з 09.09.1989 року по 15.06.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно. Але до виконавчої служби з приводу виконання даного рішення суду вона не зверталася, так як між нею та відповідачем була домовленість, що останній буде постійно надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини.

Разом з тим, на даний час відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Крім того, відповідно до змін в законодавстві мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, позивач прохає суд стягувати з ОСОБА_4 на її користь на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі ј частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_2 (ордер на надання правової допомоги ПТ №073468 від 05.11.2018 року) позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 (ордер на надання правової допомоги ПТ №084011 від 15.01.2019 року) проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідач аліменти сплачує своєчасно, заборгованості не має. Крім того відповідач постійно приймає участь у додаткових витратах на утримання дитини, а саме оплачував її харчування у школі та різні шкільні внески, підготовчі курси у Лубенському бухгалтерському коледжі, купував одяг та шкільне приладдя, навідував у лікарні, коли дочка хворіла, приносив продукти харчування. За 2014-2018 роки придбавав дитині різні електронні гаджети, які вона прохала. У 2018 році придбав сучасний мобільний телефон. Крім того з відповідача з вересня 2018 року вже стягуються аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 СК України встановлює способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, зокрема за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-КЕ №111969 (а.с.7).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2011 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, 3010.2003 року народження в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 28.09.2011 року і до повноліття дитини (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання дитини та на зміни в законодавстві відповідно до яких розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дійсно 08.07.2017 року набули чинності зміні до ч.2 ст.182 СК України внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 27.05.2017 року №2037-VIII відповідно до яких розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином у відповідності у частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Вказана позиція міститься в постанові Верховного Суду другої судової палати касаційного цивільного суду від 12.09.2018 року, справа №459/2181/17.

Крім того, як вбачається з розрахунку щодо стягнення аліментів відповідача з вересня 2018 року з останнього сплачуються аліменти на користь позивача в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.02.2019 року відповідач не має (а.с.21).

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.10-13, 141, 259, 263-265, 268, 280, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 01.03.2019 року.

Суддя Т.В.Грузман