Справа № 541/2303/18
Номер провадження 2/541/163/2019
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
21 лютого 2019 року м.Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої, судді Куцин В.М.,
з участю секретаря Прус Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю,
12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою № 42 по вулиці Шишацька, будинок 119 в м. Миргород Полтавської області, що є спільною власністю.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власницею 1/2 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2009 року Право власності на Ѕ частину квартири зареєстровано за нею у Реєстрі прав власності на нерухоме майно Р№28301547 від 17.09.2009р..
Інша 1/2 частина вказаної квартири, належить на праві власності колишньому чоловіку, ОСОБА_2
ОСОБА_3 з технічним паспортом, виготовленим станом на 17.09.2009 на квартиру, спірна квартира є трикімнатною, житлова площа - 39,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 16,9 кв.м., 2-а кімната - 11,9 кв.м., 3-а кімната - 11,1 кв.м., кухня - 9,0 кв.м., вбиральня - 1,4 кв.м., ванна кімната - 2,7кв.м., коридор - 4,9 кв.м., кладовка - 1,1 кв.м., балкон (лоджія) 3,9 кв.м.. Загальна площа квартири - 66,7 кв.м..
Кімнати в квартирі ізольовані.
Оскільки вона з відповідачем не можуть домовитися про користування квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні нею, не може остаточно визначитись із тим, якою частиною приміщення бажає користуватись, вона змушена звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою.
Ухвалою судді від 19.10.2018 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі . Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 05.12.2018 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, вказувала що порядок користування квартирою, який зазначений в позовній заяві, склався фактично з відповідачем на даний час, а саме: у користуванні ОСОБА_1 житлові кімнати площею 11,1 та 11,9 кв. м., кладовка, площею 1,1 кв.м.; у користуванні ОСОБА_2 житлова кімната, площею 16,9 кв.м, та лоджія 3,9 кв.м. В загальному користуванні кухня площею 9,0 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванна кімнату площею 2,7 кв.м., коридор площею 4,9 кв.м. та коридор площею 3,8 кв.м. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 24,30,37,42).
Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.
Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до договору купівлі продажу від 14.09.2002 року ОСОБА_2 купив квартиру №42, розташовану за адресою: м. Миргород, вул. Шишацька, 119 (а.с. 13).
Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 25.06.2009 визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, що придбана внаслідок спільної праці членів сімї (а.с. 9-11).

ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.09.2009 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності а Ѕ частину квартири АДРЕСА_3. (а.с. 14)

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Майно може належать особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За положенням ч 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

ОСОБА_3 ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Статтею 358 ЦК України встановлено що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи із зазначених норм позивач має право ставити питання про надання їй можливості користування житловим приміщенням у тому числі і шляхом встановлення порядку користування спільною частковою власністю.

За ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 1 статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За приписами ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який, означає право особи на безперешкодне користування своїм майном. та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Тобто, право власності є абсолютним правом, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319 ЦК України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

ОСОБА_3 з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

ОСОБА_3 до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року за №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також: між учасниками спільної сумісної власності.

Проти запропонованого позивачем варіанту користування квартирою, викладеного у позовній заяві відповідач ОСОБА_2 заперечень не надав, та не заявив про порушення своїх прав у результаті встановлення саме такого порядку користування. Альтернативний варіант користування квартирою суду не подавав. Сторони не ставили питання перед судом про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення варіантів користування квартирою відповідно до часток у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд вважає за можливе визначити порядок користування квартирою за варіантом, запропонованим позивачем, а саме згідно плану квартири (а.с.15) виділити у користування ОСОБА_1 житлові кімнати площею 11,1 та 11,9 кв. м., кладовку, площею 1,1 кв.м. У користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату, площею 16,9 кв.м, та лоджію 3,9 кв.м. В загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити: кухню площею 9,0 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., коридор площею 4,9 кв.м. та коридор площею 3,8 кв.м.

Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України підлягаються стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 355, 356, 358 ЦК України, ст.ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою № 42 (сорок два) по вулиці Шишацька, будинок 119 (сто девятнадцять) в м. Миргород Полтавської області:

у користування ОСОБА_1 виділити житлові кімнати площею 11,1 та 11,9 кв. м., кладовку, площею 1,1 кв.м.

у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату, площею 16,9 кв.м, та лоджію 3,9 кв.м.

В загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити: кухню площею 9,0 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., коридор площею 4,9 кв.м. та коридор площею 3,8 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Потсдам, Німеччина, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_4