ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 540/245/16 Номер провадження 22-ц/814/60/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та недійсними державних актів на право власності на землю та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинення певних дій

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та недійсними державних актів на право власності на землю. У позові зазначив, що він згідно з державним актом на право власності за земельну ділянку серії ЯЛ №703396, виданим 05.07.2010 року Михайлівською сільською радою є власником земельної ділянки, площею 0,24 га в с.Михайлівка Машівського району по вулиці Леніна, 34, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельна ділянка передана йому у власність на підставі рішення 28 сесії 4 скликання Михайлівської сільської ради від 07.12.2005 року та складається в цілому із земельної ділянки площею 0,09 га під будівлями, 0,01 га під багаторічними насадженнями, 0,14 га рілля, 0,01 га за межами населеного пункту. У жовтні 2015 року від відповідача ОСОБА_3 він дізнався, що під час переоформлення його прав на земельну ділянку з колишнього власника ОСОБА_5 виявилося накладення їхніх земельних ділянок, останньому на підставі рішення 46 позачергової сесії 5 скликання від 11.05.2010 року передана у власність земельна ділянка площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Михайлівка по вулиці Леніна, 32 згідно державного акта серії ЯИ №570475 та земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які фактично частиною знаходяться в його володінні та користуванні.

Також за результатами обстеження комісією в складі працівників сільської ради було встановлено, що його земельна ділянка згідно меж позначених в державному акті також накладається частково на земельну ділянку ОСОБА_4 Фактично між ним, ОСОБА_3 та третьою особою існує порядок користування земельними ділянками, проте, при виготовленні технічної документації були допущені помилки, внаслідок чого межі їхніх земельних ділянок за державними актами не співпадають з межами фактичного використання. Його порушені права можуть бути відновлені шляхом приведення меж та розмірів його земельної ділянки до реально існуючих площ та розмірів земельних ділянок, що усуне існуючу накладку земельних ділянок, однак це можливо після визнання незаконним рішення 46 позачергової сесії 5 скликання Михайлівської сільської ради від 11.05.2010 року та визнання недійсними виданих державних актів на імя ОСОБА_5, оскільки Михайлівська сільська рада не мала повноважень на передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки, частина якої перебувала у його приватній власності.

Після проведення судової земельно-технічної експертизи позивач у січні 2017 року уточнив позовні вимоги, вказавши що хоча матеріалами установлено, що накладення земельних ділянок належних позивачу та ОСОБА_3 відсутнє, в дійсності земельні ділянки, які знаходяться на їх планах не відповідають площі, межі та розташуванню фактичним користуванням позивачем та ОСОБА_3

У звязку з наведеним, позивач просив: 1) визнати незаконним та скасувати рішення 46 позачергової сесії 5 скликання Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 11.05.2010 року в частині передачі ОСОБА_5 у власність земельних ділянок площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих в с. Михайлівка Машівського району по вулиці Леніна, 32; 2) визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №570475 на імя ОСОБА_5, відповідно до якого йому передана земельна ділянка площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства в с.Михайлівка по вулиці Леніна, 32, кадастровий номер :01:001:0293 та скасувати державну реєстрацію права власності на указану земельну ділянку, здійснену 12.07.2013 року на імя ОСОБА_3; 3) визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №570476 на імя ОСОБА_5, відповідно до якого йому передана земельна ділянка, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Михайлівка по вулиці Леніна, 32, кадастровий номер :01:001:0292 та скасувати державну реєстрацію права власності на указану земельну ділянку, здійснену 12.07.2013 року на імя ОСОБА_3; 4) визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №703396, виданий ОСОБА_2 05.07.2010 року Михайлівською сільською радою, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №38.

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинення певних дій. У позові посилався на те, що ОСОБА_2 не надано жодного доказу, що рішення 46 позачергової сесії 5 скликання Михайлівської сільської ради від 11 травня 2010 року є незаконним, або таким, що прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України. ОСОБА_2, не звернувшись до землевпорядної організації для виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) звернувся до суду, в той час коли між ним та ОСОБА_2 існують невирішені питання щодо межі суміжних земельних ділянок, так як останній самовільно зайняв частину його земельної ділянки та збудував тимчасові господарські будівлі.

Також повідомляє, що запрошені ним спеціалісти землевпорядної організації ТОВ «Полтавський меридіан» встановили межі його земельних ділянок, про що склали акт приймання-передачі межових знаків на зберігання. Під час виконання вказаних робіт стало відомо, що ОСОБА_2 самовільно зайняв частину його земельних ділянок, шляхом зведення паркану та побудови тимчасових господарських будівель. На його прохання звільнити ділянку не реагує, а тому просив суд: 1) усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки в селі Михайлівка, вулиця Леніна, 32 кадастровий номер :01:001:0293, зобовязавши ОСОБА_2 не чинити йому перешкод в користуванні указаною земельною ділянкою; 2) усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки в селі Михайлівка, вулиця Леніна, 32 кадастровий номер :01:001:0292, зобовязавши ОСОБА_2 не чинити йому перешкод в користуванні указаною земельною ділянкою та зобовязати ОСОБА_2 демонтувати тимчасові господарські будівлі та паркан, який знаходиться на земельній ділянці.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та недійсними державних актів на право власності на землю відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинення певних дій задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :01:001:0292, :01:001:0293, що розташовані в с. Михайлівка, вул. Центральна (Леніна), 32, Машівського району Полтавської області та належать ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу серія та номер: 1565 від 12.07.2013 та 1568 від 12.07.2013.

Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати тимчасові господарські будівлі та паркан, які знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0292, що розташована в с. Михайлівка, вул.Центральна (Леніна), 32, Машівського району Полтавської області та належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1565 від 12.07.2013.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551,21 грн.

Додатковим рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2018 року зазначено у мотивувальній частині рішення підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та недійсними державних актів на право власності на землю за недоведеністю.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 14.08.2018 року та ухвалити нове, яким його позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовити. В обгрутування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У скарзі ОСОБА_2 зазначив, що задовольняючи позовні вимоги щодо усунення перешкод та демонтаж господарських будівель, суд першої інстанції порушив права інших осіб, які не брали участі у розгляді справи, але суд вирішив питання, що стосується їх права власності. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22.12.2003 року власниками житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Леніна, 34 в с.Михайлівка Машівського району є: ОСОБА_2 1/4 частина, ОСОБА_6 - 1/4 частина, ОСОБА_7 - 1/4 частина, ОСОБА_8 - 1/4 частина.

Також висловив доводи про те, що у рішенні суду не вказано які саме будівлі були предметом розгляду та підлягають демонтажу, зокрема, вважає протиправним демонтаж паркану, оскільки його частина знаходиться згідно меж ділянок.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення Машівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2018 року залишити без змін, скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення прав інших осіб співвласників будинку, ОСОБА_3 зазначив, що з початку розгляду справи у суді першої інстанції і до ухвалення рішення у справі, ОСОБА_2 не надава суду відомостей або доказів про існування інших осіб, права яких можуть бути порушені. Окрім того, предметом судового розгляду була змельна ділянка, а не житловий будинок.

З приводу доводів про господарські споруди, які зобовязано демонтувати, ОСОБА_3 зазначає, що на основі технічного паспорту на житловий будинок по вул. Леніна, 34 в с.Михайлівка, сінник відсутній, всі господарські споруди з ракушняка та шлакоблоку, при цьому, фотокартки розташованих на земельній ділянці споруд, підтверджують той факт, що ці тимчасові споруди не мають фундаменту та легко демонтуються.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення 46 позачергової сесії 5 скликання Михайлівської сільської ради від 11 травня 2010 року є власником земельної ділянки розміром 0,2400 га в с.Михайлівка Машівського району по вулиці Леніна, 34, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0216, право власності на яку посвідчено державним актом серії ЯЛ №703396, виданим 05.07.2010 Михайлівською сільською радою (а.с.7 т.1).

Земельна ділянка складається в цілому із земельної ділянки площею 0,09 га під будівлями, 0,01 га під багаторічними насадженнями, 0,14 га рілля, 0,01 га за межами населеного пункту (а.с.8 т.1).

Дозвіл позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,24 га в с. Михайлівка по вулиці Леніна, 34 надано рішенням 37 позачергової сесії 5 скликання Михайлівської сільської ради від 29.10.2009 року, яким також внесено зміни в п.14 рішення №9 виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 31.03.1997 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянами», а саме: замість числа «0,11» слід читати «0,24», число «0,13» виключити (а.с.184 т.1).

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на указану земельну ділянку, розроблена Полтавською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в 2010 році (а.с.181-200 т.1), при цьому, 19.03.2010 року визначення та встановлення меж земельної ділянки проведено в натурі, поворотні точки межі земельної ділянки закріплені межовими знаками, ОСОБА_2 прийняв під нагляд на збереження 4 межових знаки встановленого зразка зі закріплення меж земельної ділянки в натурі (а.с.193 т.1). Матеріали польових геодезичних робіт знаходяться в архівному примірнику документації. За результатами виконаних робіт складено кадастровий план і вирахувані площі земельних ділянок в розрізі земельних угідь, їх склад показано в експлікації земель згідно форми державної статистичної звітності з кількісного і якісного складу земель. Згідно висновку відділу Держкомзему у Машівському районі на земельній ділянці обмеження відсутні.

Рішенням 46 позачергової сесії Михайлівської сільської ради Машівського району 5 скликання від 11.05.2010 року (а.с.198 т.1) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, якому передано у власність земельну ділянку, площею площею 0,24 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с. Михайлівка по вулиці Леніна, 34.

Технічний паспорт на житловий будинок в с.Михайлівка по вулиці Леніна, 34 складено 20.10.2000 р. (а.с.101-103 т.1), де сінник відсутній, всі господарські споруди з ракушняка або шлакоблоку.

Як убачається з копій державних актів серії ЯИ №570475 та ЯИ №570475, які видані 05.07.2010 року Михайлівською сільською радою (а.с.9,10 т.1) та рішень 46 позачергової сесії Михайлівської сільської ради Машівського району 5 скликання від 11.05.2010 року (а.с.148,149 т.1) указаними рішеннями затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_5, якому передані у власність земельна ділянка площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в с. Михайлівка по вулиці Леніна, 32.

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на указані земельні ділянки розроблена Полтавською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в 2010 році (а.с.109-132 т.1), при цьому 19.03.2010 року визначення та встановлення меж земельної ділянки проведено в натурі, поворотні точки межі земельної ділянки закріплені межовими знаками. Матеріали польових геодезичних робіт знаходяться в архівному примірнику документації. За результатами виконаних робіт складено кадастровий план і вирахувана площі земельних ділянок в розрізі земельних угідь, їх склад показано в експлікації земель згідно форми державної статистичної звітності з кількісного і якісного складу земель. Згідно висновку відділу Держкомзему у Машівському районі на даних земельних ділянках обмеження відсутні.

12.07.2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - спадкоємцями ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок, площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та житлового будинку в с. Михайлівка, вулиця Леніна, 32. Проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (а.с.53-61 т.1).

Актом від 23.02.2016 року здійснено приймання-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_3 (а.с.62-69 т.1).

Згідно з копією державного акта ЯГ №651975, виданого 10.10.2006 року Михайлівською сільською радою, третій особі ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВСІ №363600 від 10.10.2005 року належить земельна ділянка площею 0,18 га в с. Михайлівка по вулиці Радянська, 3, призначена для ведення особистого селянського господарства.

Як убачається з копій документів, наданих третьою особою, зокрема, акта встановлення меж земельної ділянки в натурі та схеми визначення меж та розмірів земельної ділянки, в 2005 році були проведені роботи щодо виготовлення технічної документації із землеустрою та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та межі указаної земельної ділянки погоджені з власниками сусідніх земельних ділянок (а.с.83-86 т.1).

За змістом судової земельно-технічної експертизи №120 від 17 жовтня 2016 року (а.с.205-228 т.1) накладення земельних ділянок за адресами: Полтавська область, Машівський район, с.Михайлівка, вул.Центральна (Леніна), 32 та Полтавська область, Машівський район, с.Михайлівка, вул.Центральна (Леніна), 34 відсутнє, у тому сенсі, що державні акти ЯИ №703396, ЯИ №570475 та ЯИ №570476 узгоджені між собою.

Площа земельної ділянки позивача ОСОБА_2 за фактичним користуванням та за правовстановлюючим документом різняться: фактична площа 3008 кв.м., за правовостановлюючим документом 2400 кв.м.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 показав, що в технічній документації допущено ряд помилок, в тому числі невірно зазначені поворотні точки, за документами у власності ОСОБА_2 2400 кв.м. землі, а фактично в користуванні 3008 кв.м., у ОСОБА_3 у власності за документами 33000 кв.м., а у фактичному користуванні 2655 кв.м., тобто є різниця між площею земельних ділянок за державними актами та фактичним користуванням, по державним актам накладка відсутня. Садок є незайнятою земельною ділянкою, примикає до земельної ділянки по Леніна, 34, а більшою частиною до Леніна, 32.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Згідно ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі тощо.

Крім того згідно вимог ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі і може бути скасований лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номеру.

Згідно вимог ст.79-1ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за проектами землеустрою із впорядкування існуючих землеволодінь.

До того ж ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Зокрема, такі відомості вносяться: на підставі відповідної технічної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст. 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Внесені відомості зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно.

Згідно п. 1.12 Інструкції «Пропорядок складання,видачі,реєстрації ізберігання державнихактів направо власностіна земельнуділянку іправо постійногокористування земельноюділянкою тадоговорів орендиземлі» складання державного акту на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів, проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки.

Згідно ст.107 ЗК України основою для відновлення меж земельних ділянок є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Частина 2 ст. 198 Земельного кодексуУкраїни передбачає встановлення в натурі меж земельної ділянки та погодження з суміжними землекористувачами.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як убачається з матеріалів справи, в користуванні ОСОБА_2 фактично перебуває присадибна земельна ділянка площею 0,30 га, хоча за рішенням останньому передано 0,24 га.

Обставини справи також не свідчать про незаконність отримання земельних ділянок ОСОБА_5, в спадкоємців якого ОСОБА_3 придбав земельні ділянки, тобто не встановлено підстав для визнання недійсним і скасування рішення Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області про передачу спірних земельних ділянок у власність ОСОБА_5, а тому ОСОБА_3 є законним власником вказаних вище земельних ділянок і має право вільно володіти своїм майном.

Позбавити його цього права шляхом втручання в право на мирне володіння майном згідно практики Європейського суду з прав людини можна тільки за умови, що таке втручання є законним, переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, і таких захід є пропорційним визначеним цілям (правовий висновок ВСУ в постанові від 16 грудня 2015 року №62510цс15).

При цьому слід відмежовувати невідповідність технічної документації в контексті незаконного набуття особою права власності на землю, якого вона мати не може, від випадків набуття права власності на землю, яка законно має належати особі, але коли є оспореними межі набутої у власність земельної ділянки. Отже, саме дотримання межі земельних ділянок належних сторонам є визначальним при вирішенні спору і з'ясуванні порушених прав позивача.

Разом з тим, межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за проектами землеустрою із впорядкування існуючих землеволодінь.

Підстав вважати, що спірні державні акти не відповідають вимогам Закону та порушують права позивача на його земельну ділянку по справі не має, що стороною позивача в суді не доведено. Підстав для визнання цих державних актів недійсними згідно ст.152 ЗК України в суді не встановлено. В чому саме полягає перетин меж земельних ділянок сторін і, яким чином це впливає на правильність визначення меж земельних ділянок в спірних державних актах, з поданих доказів не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що доводи позову ОСОБА_2 про порушення його прав не доведено, підстав вважати, що ОСОБА_3 протизаконно всупереч вимог ст.ст. 116, 118 ЗК України набув у власність земельну ділянку також немає, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Разом з тим, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та зобов'язуючи ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права власності на земельні ділнки шляхом демонтування тимчасових господарських будівель та паркану, суд першої інстанції виходив із того, що господарські споруди ОСОБА_2 частково знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_3, що є незаконним та порушує права ОСОБА_3 на вільне користування своєю власністю.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України , відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, ОСОБА_3 не доведено обмеження користування своєю земельною ділянкою з вини ОСОБА_2, не надано належних, допустимих та обгрунтованих доказів на підтвердження обставин, наведених у позовній заяві, зокрема, не зазначено які саме перешкоди (будівлв, споруди) з боку ОСОБА_2 створюють перепони ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, також не зазначено їх конкретне місце розташування.

При цьому, не заслуговують на увагу посилання як на належний доказ приєднану до справи фотографію із зображенням споруди на металевому каркасі, оскільки з неї неможливо встановити на чиїй земельній ділянці зведено споруду, а також чи перешкоджає вона користуванню земельною ділянкою.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 не доведено порушення його прав та здійсненням перешкод з боку ОСОБА_2 в користуванні майном, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинення певних дій.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2018 рокув частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинення певних дій скасувати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинення певних дій відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

ОСОБА_12