Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.02.2019 р. 152/1509/18

2/145/239/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О. ,

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що з відповідачкою по справі вони зареєстрували шлюб 26 квітня 1991 року.

Вони вже багато років не проживають разом сім'єю, шлюб між ними носить виключно формальний характер.

На даний час вони проживають окремо, вони вже зовсім чужі люди.

Особисті відносини та будь-яке спілкування між ними уже тривалий час відсутні. Продовжувати такі шлюбні відносини він не бажає.

Переконаний, що подальші формальні шлюбні відносини недоцільні, оскільки збереження шлюбу суперечить його інтересам.

Спору стосовно розподілу майна на даний час немає.

Просить розірвати шлюб, судові витрати залишає за собою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав заяву, відповідно до якої позов підтримав, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та розірвати шлюб з ОСОБА_1

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що 26 квітня 1991 року зареєстровано шлюб між сторонами (а.с.8).

Шлюб фактично розпався. Сторони багато років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, втратили взаємні почуття, примирення неможливе, що було підтверджено під час судового розгляду.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Керуючись ст.ст.4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.110, 112 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 26 квітня 1991 року Тираспільським міським відділом ЗАГСу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, актовий запис № 582.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 01.03.2019 р.

Суддя Ратушняк І. О.