Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 766/16182/16-ц

провадження № 61-6770св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Солоцький Д. О., приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу

Воєводина І. М., про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 квітня 2017 року у складі судді Дорошинської В. Е. та рішення апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року у складі колегії суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М. та касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року у складі колегії суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті особи: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Солоцький Д. О., приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводина І. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просила: встановити факт її сумісного проживання із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року по 24 квітня 2017 року; визнати недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 15 липня 2016 року між

ОСОБА_2 та ОСОБА_3; зобов'язати суб'єкт державної реєстрації прав на нерухоме майно внести запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_3; визнати недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 11 листопада 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; зобов'язати суб'єкт державної реєстрації прав на нерухоме майно внести запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_4

2. Позовна заява мотивована тим, що з жовтня 2006 року вона з

ОСОБА_2 Ю перебуває у фактичних шлюбних відносинах, вони ведуть спільне господарство, мають спільний сімейний бюджет та майно. Останні 10 років вони фактично проживають однією сім'єю у квартирі № 17 корпус 2

вул. Комкова, 94 в м. Херсоні. Ведення спільного господарства підтверджується абонентськими книжками, сплатою по них коштами за комунальні послуги. За час сумісного проживання у них народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. Указувала, що за час спільного проживання, за спільні з ОСОБА_2 кошти ними 12 січня 2016 року було набуто у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на ім'я ОСОБА_2

4. Із засобів масової інформації позивачу стало відомо, що вказана квартира була відчужено під впливом шантажу та вимагання. Право власності на вказану квартиру, згідно договору купівлі-продажу від 15 липня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О., зареєстровано за ОСОБА_3, а у подальшому на ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 11 листопада 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

5. Позивач указала, що оскільки, нотаріально посвідченої згоди на укладення вказаного договору купівлі-продажу вона не давала, то відбулось порушення її права власності у спільній сумісній власності.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

6. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області

від 24 квітня 2017 року позов задоволено частково.

7. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з вересня 2007 року по 24 квітня 2017 року. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 15 липня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д. О. реєстраційний номер 1024. Зобов'язано суб'єкт державної реєстрації прав на нерухоме майно внести запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності на зазначену вище квартиру на ім'я ОСОБА_3 У задоволенні решти вимог відмовлено.

8. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірне нерухоме майно придбане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час спільного проживання однією сім'єю, тому воно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а нотаріально посвідченої згоди на укладення оспорюваного договору купівлі-продажу позивач не давала.

9. Місцевий суд також указав, що оскільки позивач не є стороною оспореного нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного 11 листопада 2016 року між ОСОБА_3 та

ОСОБА_4, то визнання цього договору недійсним не можна вважати належним способом захисту її прав, вона має право на підставі частини першої статті 388 ЦК України на витребування належного їй майна.

10. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13 липня

2017 року рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладеного 15 липня 2016 року між ОСОБА_2 та

ОСОБА_3, та зобов'язання суб'єкт державної реєстрації прав на нерухоме майно внести запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_3 скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін

11. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що визнаючи спірну квартиру спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд першої інстанції, обмежився лише поясненнями, наданими позивачем щодо придбання спірної квартири з метою поліпшення житлових умов та поясненнями відповідача ОСОБА_2, який визнав позовні вимоги, при цьому місцевий суд не врахував, що останній не спростував свої нотаріальні заяви при продажу спірної квартири та повідомлення контрагентів про відсутність співвласників та порушень прав інших осіб, в тому числі неповнолітніх. Жодного факту та доказу того, що спірна квартира придбана за спільні кошти позивача та відповідача ОСОБА_2 апеляційним судом не встановлено, а матеріали справи таких доказів не містять.

12. Апеляційний суд також дійшов висновку, що ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебували, останній подавав заяви про режим спірного майна, як особистої власності, отже,

ОСОБА_3 при придбанні зазначеної квартири у власність та

ОСОБА_4, який є власником квартири на теперішній час, діяли добросовісно, інше не доведено та судом не встановлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

13. У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з вересня 2007 року по 24 квітня 2017 року, у цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права.

14. Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду залишився той факт, що звертаючись до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу, ОСОБА_1 посилалася на те, що встановлення такого їй необхідно для доведення факту набуття спірного майна (квартири) в період спільного проживання з ОСОБА_2 за спільні кошти. Проте вимоги щодо поділу майна в цій справі не заявлено.

15. Касаційна скарга також містить посилання на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків ОСОБА_1 і ОСОБА_2

16. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано із суду першої інстанції.

17. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року в указаній вище справі, яка ухвалою суду касаційної інстанції від 19 серпня 2017 року залишена без руху, з наданням строку для виконання вимог ухвали з метою усунення недоліків, а саме доплати суми судового збору.

18. Ухвалою суду касаційної інстанції від 18 жовтня 2017 року продовжено

ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги.

19. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня

2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

20. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22. У лютому 2018 року вказані касаційні скарги передано до Верховного Суд.

23. Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, справу витребувано з суду першої інстанції.

24. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права.

25. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що вирішуючи питання щодо правового режиму спірного майна, апеляційний суд не дав належної оцінки відносинам ОСОБА_1 з ОСОБА_2, а саме:ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, наявність спільної дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, час придбання, а також мету придбання майна, що дозволяло надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Судом апеляційної інстанції також не враховано, що ОСОБА_2 не заявляв про те, що кошти за які майно було набуте, є його особистою власністю, тобто визнав, що джерелом набуття спірного майна були спільні сумісні кошти.

26. Аргументом касаційної скарги також зазначено те, що апеляційний суд прийшов помилкового висновку, що відсутність згоди ОСОБА_1 сама по собі не може бути підставою для визнання оспорюваного договору, недійсним.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи інших учасників справи

27. Інші учасники справи не скористалися правом подання до суду відзиву на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

28. Перевіривши наведені у касаційних скарг доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

29. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

30. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

31. Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

32. Апеляційний суд установив, що квартира АДРЕСА_2 була придбана ОСОБА_2 12 січня

2016 року за договором купівлі-продажу. При укладенні цього договору ОСОБА_2 подав заяву, що кошти на придання цієї квартири є його особистою приватною власністю.

33. ОСОБА_3 придбав указану квартиру у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2016 року.

34. При посвідченні вказаного правочину, нотаріус перевірив факт належності відчужуваної квартири ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності.

35. 11 листопада 2016 року ОСОБА_3 відчужив наведену вище квартиру ОСОБА_4 шляхом укладення договору купівлі-продажу.

36. У період 2014-2016 років стосовно іншого нерухомого майна

ОСОБА_2 було укладено ряд нотаріально посвідчених договорів, при укладенні яких останнім подано заяву про те, що договори укладаються щодо майна, яке є його особистою приватною власністю та не є об'єктом спільної сумісної власності.

37. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійними договорів купівлі-продажу від 15 липня 2016 року та від 11 листопада 2016 року, ОСОБА_1 посилалася на те, що квартира АДРЕСА_2 придбана за час її проживання з

ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, тому при укладенні 15 липня 2016 року

ОСОБА_2 договору купівлі-продажу, відповідно до частини третьої статті 65 СК України, вимагалася нотаріальна засвідчена її згода, як співвласника майна. Проте такої згоди вона не надавала, що в силу положень частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

38. Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

39. У частині першій статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

40. Стаття 57 СК України дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя.

41. Встановивши конкретні обставини справи, а саме, що спірна квартира

АДРЕСА_2 була придбана за особисті приватні кошти ОСОБА_2, а позивач не спростовала даний факт жодними належними та допустимими доказами, апеляційний суд прийшов вірного висновку, що таке майно є особистою приватною власністю ОСОБА_2, тому згода позивача на відчуження даної квартири не потрібна, а відтак, правові підстави для визнання оспорюваного договору недійсним відсутні.

42. Слід зауважити, що норма частини третьої статті 65 СК України не розповсюджується на інститут особистої приватної власності.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

43. Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

44. При вирішенні даної справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалені судові рішення відповідають критеріям законності і обґрунтованості.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 квітня

2017 року у нескасованій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик