Єдиний унікальний номер 236/3165/18 Номер провадження 22-ц/804/770/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Агєєва О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 грудня 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Саржевської І.В. в місті Лимані Донецької області, повний текст судового рішення складений 18 грудня 2018 року, у справі номер 236/3165/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за підсумки роботи за 2016 рік, середнього заробітку за час затримки розрахунку, витрат на правничу допомогу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за підсумки роботи за 2016 рік, середнього заробітку за час затримки розрахунку, витрат на правничу допомогу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 15 вересня 2010 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, 27 червня 2017 року позивача звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Під час звільнення з ним не проведено розрахунків при звільнення, тому позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 7282,68 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4756,16 грн., винагороду за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 2547,83 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 82764,56 грн.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за підсумки роботи за 2016 рік, середнього заробітку за час затримки розрахунку, витрат на правничу допомогу - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 2678,78 грн., за квітень 2017 року - 3275,80 грн., за травень 2017 року - 1133,14 грн., за червень 2017 року - 4756,16 грн., а всього - 11843,88 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач Акціонерне товариство «Українська

залізниця», подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 грудня 2018 року частині задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 2679,78 грн., квітень 2017 року в розмірі 3275,80 грн., травень 2017 року в розмірі 1133,14 грн., червень 2017 року в розмірі 4756,16 грн., а всього 11843,88 грн.

Доводами апеляційної скарги наведено, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку та ухвалив рішення про часткове задоволення позову щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, не врахувавши фактичні дані, які мають значення для вирішення справи.

Нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Однак, через захоплення підприємства невідомими особами, відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією. Тому не мав об'єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов'язків та виконати свої зобов'язання за трудовим договором через форс-мажорні обставини. При цьому посилається на рішення РНБО України від 15.03.2017 року «Про невідкладні заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», з якого вбачається, що припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного і автомобільного сполучення.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині спору про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року - червень 2017 року (з урахуванням компенсації за невикористані 21 днів відпустки), апеляційний суд переглядає рішення суду саме в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які

сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до

трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 15.09.2010 року працював в ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 10-12). Наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 27.06.2017 року №2381/ДН-ос ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, з компенсацією 21 днів відпустки (а.с. 9).

З наказу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про встановлення простою від 17.03.2017 року №236/ДНД вбачається, що у зв'язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриття усіх залізничних колій, що ведуться до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі території, встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції. Оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи (а.с. 24).

Відповідно до наказу виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про встановлення простою працівникам виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» від 17.03.2017 року №19/ІОЦ встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників з 8 години 00 хвилин 20.03.2017 року (а.с. 20).

З розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 видно, що йому нарахована заробітна плата до виплати за березень 2017 року в розмірі 4873,74 грн., квітень 2017 року - 3275,80 грн., травень 2017 року - 1133,14 грн., червень 2017 року - 4756,16 грн. (а.с.14-17).

Задовольняючи позов в частині спору про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року - червень 2017 року (з урахуванням компенсації за невикористані 21 днів відпустки) в розмірі 11843,88 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог в цій частині.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 15 вересня 2010 року по 27 червня 2017 року, звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 10-12, 9).

З розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 видно, що йому нарахована заробітна плата до виплати за березень 2017 року в розмірі 4873,74 грн., квітень 2017 року - 3275,80 грн.,

травень 2017 року - 1133,14 грн., червень 2017 року - 4756,16 грн. (а.с.14-17).

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині

спору про стягнення заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 11843,88 грн. з

посиланням на припинення нарахування заробітної плати з березня 2017 року на виконання Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», у зв'язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а також виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, і як наслідок відсутністю доступу до первинних документів.

Апеляційний суд ці доводи відхиляє та виходить з наступного.

Відповідач не оспорює факт наявності заборгованості зі сплати заробітної плати позивачу, що підтверджується листом в.о. начальника Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на ім'я начальника структурного підрозділу «Юридична служба» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», в якому зазначено, що заробітна плата за період з 01.03.2017 року по 15.03.2017 року в розмірі 2194,96 грн. виплачена в касі Дирекції м. Лиман 14.09.2017 року. З приводу заборгованості, яка виникла з 16.03.2017 року, в листі зазначено, що з виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» до Дирекції у м. Лиман не надходили копії або оригінали документів для нарахування та виплати позивачу заробітної плати. Відсутня первинна документація, або доступ до неї, а тому неможливо підтвердити, спростувати або надати інформацію за вказаний період (а.с. 63).

Отже, відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості по заробітній платі (зокрема за період з березня 2017 року по 27 червня 2017 року), у строки, встановлені частиною 1 ст. 116 КЗпП України, не виплатив всі суми, що належали позивачу від підприємства як при звільненні, так і на час розгляду справи судом першої інстанції. Розмір стягнутої судом суми заборгованості ним не оспорюється.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відтак, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 28 лютого 2019 року.

Суддя: