КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 369/14193/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4629/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Пінкевич Н.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

5 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дій, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії та просив суд визнати протиправним та скасувати рішення тринадцятої сесії сьомого скликання Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13 липня 2018 року, зобов'язати Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати позивачу дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для індивідуального садівництва (кадастровий номер НОМЕР_1).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року у відкриті провадження відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити до Києво-Святошинського районного суду Київської області для розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом оскарження в даній справі є рішення Гатненської сільської ради про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, тобто, оскаржуються дії суб'єкта владних повноважень, який законодавством наділений правом на надання таких дозволів, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що відповідач не здійснює владних управлінських функцій, а тому у разі прийняття ним ненормативного акту (рішення), який вичерпує свою дію після його реалізації, у випадку непогодження з яким, між сторонами виникає спір про цивільне право з огляду на наступне.

Рішення тридцятої сесії сьомого скликання Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24 січня 2017 року № 240 про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймалося саме як суб'єктом владних повноважень, і до згаданої сільської ради позивач звертався за наданням такого дозволу саме як до суб'єкта владних повноважень, який законодавством наділений правом на надання таких дозволів.

Положеннями статті 123 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частиною 6 статті 186 ЗК України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Із наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно, починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою, та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Предметом позову у даній справі є рішення тридцятої сесії сьомого скликання Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24 січня 2017 року № 240 про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Питання, пов'язаного з визнанням права власності на земельну ділянку та спростування права власності інших осіб позивач не ставив.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку, але отримання такого дозволу не гарантує особі набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

За таких обставин, правовідносини, пов'язані з прийняттям чи реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, так як не породжують особистих майнових прав та зобов'язань осіб, тому оскаржувані дії та рішення є публічно - правовими відносинами, які не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Отримання рішення сільської ради про відмову, не створює правових наслідків для особи, крім тих, що пов'язані з правомірністю чи неправомірністю прийняття такого рішення.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що спір між сторонами підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 5 березня 2019 року.

Головуючий

Судді