ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №579/978/18

Номер провадження 22-ц/816/4813/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2019 року в складі судді Литвинко Т. В., ухваленого у м. Шостка, повний текст якого складений 08 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, вимоги якого обґрунтовані тим, що 13 квітня 2018 року в залі судових засідань Кролевецького районного суду Сумської області при розгляді іншої цивільної справи за № 579/1781/17 ОСОБА_1 в присутності осіб, котрі знаходилися в тому залі, почав публічно висловлюватися та виказувати на його адресу наступні образливі слова: «ти був бидлом, є бидлом і залишатимешся бидлом». Позивач вважає, що внаслідок поширенням вказаної негативної інформації відповідач принизив його честь та гідність і заподіяв моральну шкоду, ураховуючи, що інформація була поширена особою, яка займає вищу виборну посаду та є мером м. Кролевець. Приймаючи до уваги викладене, позивач просив зобов`язати відповідача звернутися до районної газети «Кролевецький Вісник» і вибачитися перед ним за свої вислови, які принижують людську честь та гідність та стягнути з відповідача на його користь 15000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з приниженням честі та ділової репутації.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3500 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн 80 коп. В іншій частині позову відмовлено у задоволенні.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне дослідження доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1057,21 грн та за видачу копії технічного запису, що сплачені 11 квітня 2019 року та 05 вересня 2019 року по 57,64 грн за кожний платіж.

Зокрема, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечив обставини того, що 13 квітня 2018 року в залі судових засідань Кролевецького районного суду Сумської області він виказав слова «ти бидло…!» на адресу позивача. При цьому, заявник апеляційної скарги поставив під сумнів достовірність показів свідка ОСОБА_3 , наданих в суді першої інстанції у зв`язку з розглядом даної цивільної справи, а також присутність цього свідка в залі судового зсідання Кролевецького районного суду 13 квітня 2018 року, оскільки, на думку відповідача, вказаний свідок не був учасником спірних подій та має дружні відносини з позивачем. До того ж, ОСОБА_1 вказав на те, що допитана в суді першої інстанції по даній справі відок ОСОБА_4 перебувала в судовому засіданні 13 квітня 2018 року під впливом негативної та образливої поведінки позивача відносно неї, тому вона не могла ні підтвердити, ні спростувати спірні обставини. Крім того, відповідач з метою повного з`ясування обставин справи просив допитати в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ураховуючи, зокрема, і те, що позовна заява містила клопотання про їх допит, однак, місцевий суд не допитав їх з об`єктивних причин, а саме: ОСОБА_5 не був повідомлений про дату та час судового засідання, а свідок ОСОБА_6 просила про розгляд справи в режимі відеоконференції, якого не було проведено. Приймаючи до уваги викладене, ОСОБА_1 зауважив, що не порушував особистих немайнових прав позивача, не принижував його честі, гідності та ділової репутації, тому не завдавав йому моральної шкоди.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача звернутися до районної газети «Кролевецький Вісник» і вибачитися перед позивачем за свої вислови не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що висловлювання відповідача на адресу позивача, а саме: «ти був бидлом, є бидлом і залишатимешся бидлом» знайшли своє підтвердження зібраними у справі доказами, вони є оціночним судженням, оскільки являються його суб`єктивною думкою та вжиті у формі образи, що принижує честь і гідність позивача. У зв`язку із зазначеним суд дійшов висновку про порушення особистих немайнових прав ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 та про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у розмірі 3500,00 грн, що, на думку суду, відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. При цьому, суд взяв до уваги і обставини того, що вищезазначені події мали місце в приміщенні суду, а суб`єктом вчинення таких дій була особа, яка є публічною, представником громадськості, що в сукупності має підвищений рівень суспільної неприйнятності.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 вказав на ті обставини, що 13 квітня 2018 року в залі судових засідань Кролевецького районного суду Сумської області під час розгляду цивільної справи за № 579/1781/17 перебуваючий на посаді міського голови ОСОБА_1 сказав на його адресу наступні слова: «ти був бидлом, є бидлом і залишатимешся бидлом».

Вказані обставини підтвердив в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 , який під час вказаних подій був присутній в тому залі судових засідань в якості слухача і пояснив, що в 2018 році в залі судових засідань Кролевецького районного суду Сумської області Бобровицький О ОСОБА_7 М. нецензурно та гучно висловився на адресу ОСОБА_2 , а саме, сказав: «ти бидло!». В цей час в залі судового засідання були присутні також учасники процесу, а суддя перебував у нарадчій кімнаті.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції при розгляді даної справи за клопотанням відповідача ОСОБА_1 були допитані свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

При цьому, свідок ОСОБА_6 пояснила, що 13 квітня 2018 року вона не приймала участь у судовому процесі в Кролевецькому районному суді в якості секретаря судового засідання у тій справі, де брали участь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також, з пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що в судовому засіданні Кролевецького районного суду 13 квітня 2018 року ОСОБА_1 не говорив нічого такого на адресу ОСОБА_2 , а вів себе чемно і в перепалки не вступав.

Свідок ОСОБА_8 наголосила, що брала участь в якості секретаря судового засідання в судовому процесі в Кролевецькому районному суді 13 квітня 2018 року у цивільній справі за участі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , але не пам`ятає, чи ображав останній ОСОБА_2

У статті 34 Конституції України йдеться про те, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 Цивільного кодексу України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте, навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. (Jerusalem v.Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11).

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Верховний Суд України в п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року N 1 роз`яснив, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до Академічного тлумачного словника слово «бидло» означає «свійська рогата худоба; зневажлива назва поневолених трудящих, яку вживали експлуататори, пани; скотина, хам».

Отже, встановивши, що під час розгляду іншої цивільної справи за № 579/1781/17 мали місце обставини, на які позивач послався у позовній заяві, а саме: відповідач на адресу позивача висловився наступним чином: «ти був бидлом, є бидлом і залишатимешся бидлом», що являється суб`єктивною думкою ОСОБА_1 , але вказані слова вжиті в формі образи в принизливій та непристойній формі, що принижують честь і гідність ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що покази свідка ОСОБА_3 , який підтвердив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач висловлювався на адресу позивача у формі вищенаведених слів, є недостовірними, оскільки він не приймав участі у справі не знайшли свого підтвердження матеріалами даної цивільної справи.

Зокрема, з пояснень вказаного свідка вбачається, що він хоча і не був учасником справи, проте, як громадський діяч був присутнім у судовому засіданні Кролевецького районного суду Сумської області 13 квітня 2018 року під час розгляду цивільної справи за № 579/1781/17 в якості слухача і чув, як відповідач висказався на адресу позивача, вживаючи слово «бидло». Також свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила присутність ОСОБА_3 в судовому процесі під час розгляду Кролевецьким районним судом цивільної справи за № 579/1781/17, де брали участь ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , у тому числі, і в судовому засіданні 13 квітня 2018 року.

Ураховуючи обставини того, що знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач висловив свою суб`єктивну думку на адресу позивача в принизливій та непристойній формі, що принижує його гідність та честь, тому колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди.

З огляду на викладене, твердження в апеляційній скарзі про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди не можуть бути враховані для скасування рішення суду в оскарженій частині. При цьому, колегія суддів погоджується з визначеним розміром відшкодування моральної шкоди в сумі 3500 грн, що відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, зокрема, і похилий вік позивача та те, що вищезазначені події мали місце в приміщенні суду та вчинені міським головою, який є публічною особою, що в сукупності має підвищений рівень суспільної неприйнятності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про часткове задоволення позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду в оскарженій частині.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду рішення суду в оскарженій частині залишено без змін, тому відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, про що йдеться в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2019 року в оскарженій частині у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.І. Собина

І.В. Орлов