ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/1751/18
Провадження № 22-ц/4820/1813/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник банку Москалюк С.А., відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2019 року (суддя Вознюк Р.В.) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 як спадкоємця позичальника ОСОБА_2 , заборгованість за кредитним договором від 25.11.2011 року у загальному розмірі 7009,66 грн. а також судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 25 грудня 2011 року ОСОБА_2 , відповідно до укладеного договору б/н, отримала кредит від банку у розмірі 7200 грн. у вигляду встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору та строком дії картки до 07/17 включно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Станом на дату смерті ОСОБА_2 кредитна заборгованість становила 7009,66 грн., з яких 6835,86 грн. - заборгованість за кредитом., 173,80 грн. - заборгованість за відсотками.

01 квітня 2015 року банком було надіслано претензію кредитора до Красилівської державної нотаріальної контори.

14 травня 2018 року направлено лист-претензію кредитора до спадкоємця боржника - ОСОБА_1 , однак останній жодних дій щодо пред`явлених кредитором вимог не вчинив, у зв`язку з чим позивач просив стягнути із останнього вищевказану заборгованість.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем позовних вимог, а саме те, що після смерті боржника залишилась спадщина, а також, що спадкоємець може за рахунок вартості спадкового майна задовольнити вимоги кредитора.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстровані за однією адресою, доказів того, що відповідач на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавицею за адресою реєстрації, матеріали справи на містять та відповідачем не надано. Отже, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину за померлим позичальником, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім того, судом належним чином не досліджено докази щодо наявності чи відсутності нерухомого майна у власності позичальника.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки він не проживав із ОСОБА_2 ще за 10 місяців до дня її смерті, спадщину не приймав. Крім того, ОСОБА_2 не мала у власності будь-якого майна, яке могло б перейти у спадщину, про що були надані докази в суді першої інстанції. Також позивачем не надано будь-яких допустимих та належних доказів на підтвердження факту укладення 25.12.2011 року кредитного договору між ОСОБА_2 та банком, факту отримання в кредит грошових коштів, коли, де та в якому саме розмірі вони були отримані або отримання банківської платіжної картки. Зазначає, що в разі доведення позивачем факту укладення такого кредитного договору, позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Москалюк С.А. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25 грудня 2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 34).

Станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором складає 7009,66 грн., з яких: 6835,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 173,80 грн. - заборгованість за процентами.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 була зареєстрована за однією адресою разом із ОСОБА_1 , про що свідчать належні їм копії паспортів громадян України, а також лист Малоклітнянської сільської ради Красилівського району вих. №1 від 03.01.2019 (а.с. 32, 33, 72).

01 квітня 2015 року позивач, дізнавшись про факт смерті ОСОБА_2 , в межах наданого законом шестимісячного строку звернувся до нотаріальної контори для встановлення наявності спадкового майна та наявності спадкоємців, які прийняли спадщину.

Згідно отриманого банком листа від Красилівської державної нотаріальної контори від 08.04.2015 №1141/02-14, заяви від спадкоємців до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею станом до 01.01.2013 року на території Красилівського району за ОСОБА_2 , даних щодо реєстрації земельних ділянок не встановлено (а.с.98).

Транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 станом на 11.12.2014 року не зареєстровано, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру у Хмельницькій області Територіального сервісного центу №6844 від 02.04.2019 року №31/22/4-с-3аз (а.с.99).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо ОСОБА_2 відомості відсутні.

Відповідно до ч.1 ст1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора, відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем заперечувалось наявність будь-якого спадкового майна після смерті його дружини ОСОБА_2 . На підтвердження своїх доводів надано лист Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 10.04.2019 року, за яким згідно книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, станом до 01.01.2013 року, на території Красилівського району за ОСОБА_2 даних щодо реєстрації земельних ділянок не встановлено. За даними Територіального сервісного центу №6844, транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 станом на 11.12.2014 року не зареєстровано. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо ОСОБА_2 відомості відсутні.

На спростування зазначеного інших доказів матеріали справи не містять, позивачем не надано.

Зважаючи на зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які б могли привести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова