Справа № 369/9825/17 Головуючий в суді І інстанції Муранова-ЛесівІ.В.
Провадження № 22ц-824/2157/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Сушко Л.П.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» заборгованості за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме: 4 016 000, 00 грн. - основного боргу, 410 435, 20 грн. - інфляційних збитків, 88 462, 03 грн. - відсотки за користування грошовими коштами.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеному 25 вересня 2017 року, ОСОБА_4 як первісний кредитор передала, а він прийняв на себе право вимоги за договорами безвідсоткової фінансової допомоги, боржником за якими є відповідач - ТОВ «Агрофірма Вишеньки», у т.ч. за договорами від 10 квітня 2006 року №1 на суму 56 000,00грн., від 18 липня 2006 року №2 на суму 500 000,00грн., від 18 липня 2006 року №3 на суму 459 500,00грн., від 04 серпня 2006 року №3 на суму 500 000,00грн., від 23 серпня 2006 року №4 на суму 1 010 000,00грн., від 04 вересня 2006 року №5 на суму 1 010 000,00грн., від 23 жовтня 2006 року №6 на суму 480 500,00грн.

Також, позивач зазначає, що направляв відповідачу вимоги про повернення боргу, проте відповідач своїх обов'язків по поверненню коштів не виконав, у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року позов задоволено, стягнуто з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_3 4 016 000 грн. основного боргу, 410 435 гривень 20 копійок інфляційних збитків, 88 462 гривень 03 копійки - 3% річних за користування грошовими коштами, всього на загальну суму 4 514 897 гривень 23 копійки, та 8000 грн. судових витрат.

Не погодившись із цим рішенням, представник ТОВ «Агрофірма Вишеньки» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення про задоволення позову, судом першої інстанції не було враховано, що ТОВ «Агрофірма Вишеньки» заперечує сам факт укладення будь-яких договорів безвідсоткової фінансової допомоги з ОСОБА_4, що у Товариства відсутня будь-яка первинна документація про внесення ОСОБА_4 таких коштів та, що в матеріалах справи відсутні оригінали договорів, на які посилається позивач.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між в ТОВ «Агрофірма Вишеньки» та ОСОБА_4 були укладені договори поворотної фінансової допомоги (позики) і позивачем було підтверджено належними доказами факт укладення таких договорів та передачі грошових коштів відповідачу у дату їх укладення.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

При цьому, з п. 3 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» вбачається, що готівкові розрахунки - платежі готівкою суб'єктів господарювання і фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Касові операції - операції суб'єктів господарювання між собою та з фізичними особами, пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п. 2.1 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Як вбачається зі змісту копії договору про відступлення права вимоги від 25 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги за сімома договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладеними між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки», загальна сума основного зобов'язання за якими становить 4 016 000,00 грн. (т.1 а.с.8)

При цьому, позивач посилається на те, що, оскільки, оригінали вказаних договорів фінансової допомоги були втрачені, то ОСОБА_4 було передано ОСОБА_3 лише дублікати Договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги: від 10 квітня 2006 року №1, від 18 липня 2006 року №2, від 18 липня 2006 року №3, від 04 серпня 2006 року №3, від 23 серпня 2006 року №4, від 04 вересня 2006 року №5, від 23 жовтня 2006 року №6, Акт звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року, укладені між ТОВ «Агрофірма Вишеньки» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також лист генерального директора ТОВ «Агрофірма Вишеньки» від 30 червня 2017 року №30/06/17 щодо часткового повернення коштів за договором від 10 квітня 2006 року №1, виписки по рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки» №2402 від 10.04.2006, 18.07.2006, від 04.08.2006, від 23.08.2006, від 04.09.2006, від 05.09.2006 та від 23.10.2006 (т.1 а.с.17-23, 15,16, 24-30).

12 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» з письмовою вимогою про необхідність виконання зобов'язання за зазначеними договорами (т.1, а.с.11-13).

З копій Витягів з ЄРДР також вбачається, що наразі відкриті кримінальні провадження за фактом викрадення ОСОБА_5 системного блоку з жорстким диском з наявною на ньому службовими документами ТОВ «Агрофірма Вишеньки», а також за фактом внесення ОСОБА_4 завідомо неправдивих відомостей до договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та підробку документів, які посвідчують певні факти (т.1 а.с.162, т.2 а.с.90).

Згідно з п.7.3.19. статуту ТОВ «Агрофірма Вишеньки», генеральний директор Товариства мав право на укладення будь-яких угод на суму, що не перевищує 100 000 гривень (т.2 а.с.68,69).

З висновку судової експертизи Київського експертно-дослідного центру № 14672 від 09 серпня 2018 року, в якому досліджувалися спірні дублікати договорів безвідсоткової фінансової допомоги між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрофірма «Вишеньки», акти звірки взаєморозрахунків, копії виписок в Печерській філії Приватбанку за 2006 рік та інші вбачається, що заборгованість ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» перед ОСОБА_4 за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № № 1-6 від 2006 року у розмірі 4 016 000, 00 грн. документально не підтверджуються (т.2, а.с.53-65).

Крім того, при проведенні таких фінансових платежів на кінець 2006 року у ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» мала б рахуватися кредиторська заборгованість по кожному кредитору, від якого була б отримана така поворотна безвідсоткова фінансова допомога, а також мали б бути наявними первинні документи, які б підтверджували факт проведення таких фінансових операцій через касу товариства.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, передбачених законом чи встановлених договором, що фінансова допомога надавалася готівкою саме ОСОБА_4, шляхом внесення нею коштів на розрахунковий рахунок товариства, як це передбачено п. 1.2. договорів, матеріали справи не містять.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 53 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або зданих нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, дублікат втраченого або зіпсованого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання.

Таким чином, дублікатом слід вважати другий примірник документа ідентичний похідному, що повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа, а його видача полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин.

Однак, сам дублікат договору, якби навіть повністю і відповідав оригіналу, не може мати самостійного значення і сили правочину, оскільки його видання не встановлює, не змінює і не припиняє цивільних прав та обов'язків, а є таким, що лише дублює і відтворює зміст договору.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 14-321цс18 від 14 листопада 2018 року.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було надано належних, достатніх, допустимих і достовірних доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема щодо наявності між сторонами правовідносин, які виникли із договорів позики, не надано ні належних, передбачених законом первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій на виконання вказаних договорів фінансової допомоги, ні самих договорів. Крім того, законодавством не передбачено встановлення факту зобов'язальних правовідносин між сторонами на підставі дублікату договору, який не має самостійного значення і сили правочину, а тому не породжує цивільних прав і обов'язків сторін без оригіналу самого договору, чого суд першої інстанції не врахував та у наслідку ухвалив помилкове рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України як таке, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи та за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» задовольнити, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: