КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/756/10971/15-ц

28 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Вакуленко Євгенії Володимирівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Луценко О.М., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

21 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 77.1/АА-00294.07.2 від 21 грудня 2007 року, розмір якої станом на 14 серпня 2015 року становить 20 732,00 доларів США, 6 614 589,91 грн. та судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 21 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством«Родовід Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Родовід Банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 77.1/АА-00294.07.2, відповідно до умов якого, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 30 932,54 доларів США, терміном по 21.12.2014 року включно, з процентною ставкою за кредитом в розмірі 12,50 процентів річних. Позичальник в свою чергу зобов'язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та процентів - сплатити банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості.

Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов'язань за укладеним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 20 732,00 доларів США та 6 614 589,91 грн., яка складається з суми простроченої заборгованості за кредитом - 15 560,00 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 5 172,00 доларів США, загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 6 580 755,83 грн., суми 3% річних від суми простроченої заборгованості - 33 834,08 грн., банк просив стягнути з відповідача вказану заборгованість в судовому порядку.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість у розмірі 20 732,00 доларів США та 6 614 589,91 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 560,00 доларів США; простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 5 172,00 доларів США; заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 6 580 755,83 грн., загальної суми 3% річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 33 834,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 21 грудня 2015 року задоволено.

Заочне рішення від 21 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість у розмірі 20 732,00 доларів США та 6 614 589,91 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 560,00 доларів США; простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 5 172,00 доларів США; заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 6 580 755,83 грн., загальної суми 3% річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 33 834,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат Вакуленко ЄвгеніяВолодимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала що, задовольняючи позовні вимоги банку в повному обсязі, суд першої інстанції не врахував, що кредиторська заборгованість була забезпечена заставою, а тому у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань позичальником за кредитним договором, позивач мав право звернути стягнення на предмет застави - автомобіль, для купівлі якого і було укладено кредитний договір та надано кредит.

Вказувала на те, що судом також не було враховано, що на початку 2017 року виконавчою службою було вилучено у відповідача автомобіль, що був предметом застави, та доставлено на спеціальний майданчик ДП МВС України «Розвиток». Таким чином, позивачем було звернуто стягнення на предмет застави у порядку, передбаченому розділом 3 договору застави.

Вважала, що позивачем вже було звернуто стягнення на предмет застави, а звернення стягнення на предмет застави одночасно зі стягненням заборгованості за кредитним договором є фактичним подвійним стягненням заборгованості, яку позивач вже задовольнив за рахунок предмету застави.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Вакуленко Євгенія Володимирівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» адвокат Топоріна Леся Миколаївна проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважала їх безпідставними, так як вилучений у боржника державним виконавцем автомобіль Suzuki, Grant Vitara, який є предметом договору застави, не був реалізований у зв"язку з його викраденням, в числі інших автомобілів, із штрафмайданчику, на якому він зберігався. Звернення стягнення на вказаний автомобіль в судовому порядку за рішенням суду не здійснювалось, а тому доводи апеляційної скарги про погашенням заборгованості за кредитом за рахунок заставного майна не грунтуються на досліджених доказах. Просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (змінено назву на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 77.1/АА-00294.07.2, відповідно до умов п. 1.1 якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 30 932,54 доларів США, терміном по 21 грудня 2014 року включно. Згідно п.п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 12,50 процентів річних.

Забезпеченням виконання зобов'язань за цим кредитним договором є застава автомобіля марки Suzuki, Grant Vitara, згідно з договором застави №77.1/АА-00294.07.2-3 від 21 грудня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та ОСОБА_2.

Банк виконав зобов'язання за вказаним кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти.

Відповідач неналежно виконує передбачені кредитним договором зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 14.08.2015 року, відповідно до наданих позивачем розрахунків, утворилася заборгованість у розмірі 20 732,00 доларів США та 6 614 589,91 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 560,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 5 172,00 доларів США, заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 6 580 755,83 грн., загальної суми 3% річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 33 834,08 грн.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору №77.1/АА-00294.07.2 від 21 грудня 2007 року на загальну суму 20 732,00 доларів США та 6 614 589,91 грн., суд першої інстанції виходив з того, що неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором встановлено в ході судового розгляду, в добровільному порядку відповідачем заборгованість не погашена, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та дослідженим судом доказам з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3 кредитного договору №77.1/АА-00294.07.2 від 27 грудня 2007 року встановлено, що позичальник зобов"язується: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 368,24 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; повернути одержані кредити згідно з умовами договору не пізніше 21 грудня 2014 року; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 21 грудня 2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6 цього договору.

Відповідач свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наданого позивачем розрахунку станом на 14 серпня 2015року,заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №77.1/АА-00294.07.2 від 21.12.2017 року становить 20 732,00 доларів США, а саме: сума простроченої заборгованості за кредитом - 15 560,00 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 5 172,00 доларів США.

Оскільки факт не виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору №77.1/АА-00294.07.2 від 21.12.2017 року достовірно встановлений, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами.

Разом з тим, стягуючи заборгованість у загальному розмірі 20 732,00 доларів США, з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом - 15 560,00 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 5 172,00 доларів США, суд першої інстанції не врахував, що проценти підлягають стягненню до строку дії кредитного договору, тобто, до 21 грудня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Вказані правові висновки викладені у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язувався повернути одержані кредитні кошти не пізніше 21 грудня 2014 року. Відповідно до виписки банку останній платіж на виконання умов кредитного договору відповідачем було здійснено 24.03.2013 року. В подальшому відповідач припинив виконувати свої обов'язки за кредитнимдоговором.

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 27 серпня 2015 року, тобто в межах 3 річного строку після внесення відповідачем останнього платежу.

Пунктом 1.1 кредитного договору встановлено строк повернення кредиту - по 21 грудня 2014 року.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає прострочена заборгованість по тілу кредиту та прострочена заборгованість за процентами, яка обліковувалася за ОСОБА_2станом на 14 серпня 2015 року на загальну суму 20 614,76 доларів США., що складається з суми простроченої заборгованості за кредитом - 15 560,00 доларів США,суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 5 054,76доларів США (по строк дії договору - по 21 грудня 2014 року включно).

Крім того, задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення пені, суд першої інстанції не урахував наступного.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.

Пунктом 3.9 кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 14 серпня 2015 року пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами становить суму 6 580 755,83 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 6 580 755,83 грн. банком нарахована за період з 11 січня 2008 року по 14 серпня 2015 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача було подано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення неустойки.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для застосування спеціального річного строку позовної давності до вказаних позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 21 серпня2015 року.

Отже, з урахуванням встановленого ч.2 ст. 258 ЦК України, річного строку позовної давності до вимог про стягнення пені, стягненню з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»підлягає пеня за період з 21.08.2014 по 21.12.2014 року в розмірі 863 446,07 грн. (пеня нарахована на тіло кредиту + пеня нарахована на відсотки станом на 14 серпня 2015 року відповідно до позовних вимог банку).

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 статті 551 ЦК України надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

З встановлених обставин справи та досліджених доказів вбачається, що на момент розгляду справи судом першої інстанції, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 20 614,76 доларів США, а пеня яка підлягає стягненню, в межах річного строку позовної давності, становить 863 446,07 грн., що за курсом НБУ станом на 14.08.2015 року еквівалентно 40 366,81 доларам США, що значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом, а тому є всі підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 863 446,07 грн.до 50 000,00 грн.,

Зі змісту позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вбачається, що банк просив суд стягнути з відповідача три відсотків річних від суми простроченого кредиту (за весь період) в розмірі 33 834,08 грн.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми закону, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві).

Оскільки ОСОБА_2 не виконував свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту, то банком, у відповідності до приписів ст.625 ЦК України, нараховано три відсотки річних від суми простроченого кредиту та процентів (за весь період ) в розмірі 33 834,08 грн., тому суд першої інстанції в цій частині дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних у розмірі 33 834,08 грн.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Вакуленко ЄвгеніїВолодимирівни, про скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» та стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 77.1/АА-00294.07.2 від 21 грудня 2007 року в у розмірі 20 614,76 доларів США, що складається з суми простроченої заборгованості за кредитом - 15 560,00 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 5 054,76 доларів США; пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у сумі 50 000,00 грн.; трьох відсотків річних від суми простроченої заборгованості - 33 834,08 грн.

Доводи апеляційної скарги про те що, задовольняючи позовні вимоги банку в повному обсязі, судом першої інстанції не враховано, що кредиторська заборгованість була забезпечена заставою, а тому у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань позичальником за кредитним договором, позивач мав право звернути стягнення на предмет застави - автомобіль, для купівлі якого і було укладено кредитний договір та надано кредит, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем не було заявлено вимог про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет застави, а тому суд першої інстанції, з урахуванням ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглянув справу в межах заявлених позивачем вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом також не було враховано, що на початку 2017 року виконавчою службою у відповідача було вилучено автомобіль , що був предметом застави, та доставлено на спеціальний майданчик ДП МВС України «Розвиток», таким чином, позивачем було звернуто стягнення на предмет застави у порядку, передбаченому розділом 3 договору застави, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 77.1/АА-00294.07.2 від 21 грудня 2007 року, розмір якої станом на 14 серпня 2015 року становить 20 732,00 доларів США та 6 614 589,91 грн., та судових витрат.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість у розмірі 20 732,00 доларів США та 6 614 589,91 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 560,00 доларів США; простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 5 172,00 доларів США; заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 6 580 755,83 грн., загальної суми 3% річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 33 834,08 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. (том 1 а.с. 39 - 41).

01 квітня 2016 року представник Акціонерного товариства «Родовід Банк» отримав виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості у розмірі 20 732,00 доларів США та 6 614 589,91 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 560,00 доларів США; простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 5 172,00 доларів США; заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 6 580 755,83 грн., загальної суми 3% річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 33 834,08 грн., та про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судового збору у розмірі 3 654,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 21 грудня 2015 року задоволено. Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року скасоване.

Доказів на підтвердження того, що на виконання вище зазначених виконавчих листів про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконавчою службою було здійснено реалізацію вилученого у відповідача предмету застави - автомобіля марки Suzuki, Grant Vitara, 2007 року випуску, колір чорний , реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилучені від реалізації заставного майна кошти були спрямовані на погашення заборгованості по кредиту, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року було скасоване, то державний виконавець у разі наявного відкритого виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 01 квітня 2016 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення зОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості повинен був закінчити вказане виконавче провадження.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 3 654 грн., ОСОБА_2, було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 5 481 грн., позовні вимоги банку задоволено частково, на загальну суму 640 432,60 грн., що становить 8,93 % від суми заявлених вимог, апеляційна скарга також задоволена частково, що становить 91,07% від заявлених вимог в апеляційній скарзі.

З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» підлягають судові витрати у розмірі 326,30 грн. а з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі4 991 ,55грн.

Керуючись ст.ст. 253, 256, 257, 258, 261, 267,526, 530, 549, 551, 610, 611, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Вакуленко Євгенії Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () заборгованість за кредитним договором № 77.1/АА-00294.07.2 від 21 грудня 2007 року в розмірі 20 614,76 доларів США, що складається з суми простроченої заборгованості за кредитом - 15 560,00 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 5 054,76 доларів США; пеню за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 50 000,00 грн., три відсотки річних від суми простроченої заборгованості - 33 834,08 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () судовий збір у розмірі 326,30 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 4 991,55 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: