ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/77/19 Справа № 211/2354/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК»,

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2018 року, яке ухвалене суддею Ткаченко С.В. о 17 годині 22 хвилин у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 березня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» (надалі ПАТ «ЮНЕКС БАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обгрунтування позову зазначено, що 26 жовтня 2011 року між ПАТ «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 3.2.1001.ФО_К, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 60 000 грн. на споживчі цілі, із сплатою за користування кредитом 17.72% річних зі строком погашення кредиту не пізніше 26 жовтня 2021 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3.2.1001.ФО_К від 26 жовтня 2011 року, між банком та ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки від 26 жовтня 2011 року, посвідчений Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 5403, відповідно до умов якого відповідачами передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 62 кв. м., житловою площею 44,80 кв. м.

Предмет іпотеки належить відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло Д-393, виданого 24.04.2009 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради, згідно розпорядження № Д-105 від 11.02.2009 року та зареєстрованого 22.10.2009 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 285П-306, номер запису № 306.

Згідно п. 1.5 Договору іпотеки, вартість Предмету іпотеки, за домовленістю сторін, становить 89 600 грн.

ПАТ «ЮНЕКС БАНК» належним чином виконав передбачені Кредитним договором зобовязання, надавши ОСОБА_1 кредит на суму 60 000,00 грн., проте відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобовязання належним чином, не сплачує проценти за користування кредитом та інші платежі, у звязку з чим, станом на 18.04.2017 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «ЮНЕКС БАНК» складає 67 472,14 грн.

ПАТ «ЮНЕКС БАНК» уточнив позовні вимоги та вказав на те, що за час розгляду судом справи, змінився розмір заборгованості, як внаслідок здійснення боржником часткових погашень кредиту, так і внаслідок нарахування процентів по кредиту, у звязку з чим,станом на 12.02.2018 року ОСОБА_1 має заборгованість перед банком у розмірі 71 159,85 грн., у тому числі: заборгованість по поверненню кредитних коштів 45 542,06 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 17 038,78 грн., сума пені з розрахунку 0,1 % в день за простроченим кредитом та процентами 8 579,01 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 3.2.1001.ФО_К від 26 жовтня 2011 року, що станом на 12.02.2018 становить 71 159,85 грн., звернути стягнення на Предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 62 кв.м., житловою площею 44,80 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № Д-393 виданого 24.04.2009 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради, згідно розпорядження № Д-105 від 11.02.2009 року та зареєстрованого 22.10.2009 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 285П-306, номер запису № 306, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24220912. Реєстраційний номер майна 28620754, шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на дату проведення прилюдних торгів шляхом проведення незалежної оцінки, та стягнути з відповідачів суму судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2018 року, описки в якому виправлено ухвалою цього ж суду від 24 травня 2018 року, позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №3.2.1001.ФО_К від 26 жовтня 2011 року, що станом на 12.02.2018 року становить 71 159,85 грн., звернуто стягнення на Предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 62 кв.м., житловою площею 44,80 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № Д-393 виданого 24.04.2009 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради, згідно розпорядження № Д-105 від 11.02.2009 року та зареєстрованого 22.10.2009 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 285П-306, номер запису № 306, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24220912, реєстраційний номер майна 28620754, шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на дату проведення прилюдних торгів шляхом проведення незалежної оцінки.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» судовий збір з кожного по 881 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, його незаконність та необґрунтованість. Зокрема, вважає, що судом було невірно застосовано норми матеріального права та не взято до уваги, що суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем. Крім того, судом не було застосовано позовну давність відповідно до розрахунку позивача, невірно зазначено номер Кредитного договору та визначено початкову вартість предмету іпотеки за оцінкою до подачі позову до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ПАТ «ЮНЕКС БАНК» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що їй необхідний час для підготовки розрахунку заборгованості за кредитним договором, однак, вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 26 грудня 2018 року було оголошено перерву до 06 березня 2019 року для надання відповідачем розрахунку за кредитним договором, однак, враховуючи тривалий проміжок часу, відповідач свого розрахунку не надала, у звязку з чим, повторно заявлене клопотання, колегія суддів вважає безпідставним.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 26.10.2011 року між ПАТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3.2.1011.ФО_К та 29 грудня 2014 року додаткова угода № 3.2.1011.ФО_К/291214 до кредитного договору № 3.2.1011.ФО_К.

Згідно з умовами кредитного договору, Банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 60000 гривень на споживчі цілі з розрахунку 17,72 % річних на строк по 26.10.2021 року. В частині надання кредитних коштів ПАТ «Юнекс Банк» свої обовязання виконав в повному обсязі відповідно до меморіального ордеру № 632 від 26.10.2011 року (а.с.6-15).

26.10.2011 року між ПАТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 3.2.1011.ФО И, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, та зареєстрований у реєстрі за № 5453. (а.с. 19-21).

Відповідно до вказаного договору іпотеки, з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором № 3.2.1011.ФО_К від 26.10.2011 року іпотекодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали в іпотеку належне їм майно: трикімнатну квартиру № 78, що знаходиться за адресою : м. Кривий Ріг, вул. Постишева, будинок № 45, загьною площею 62,0 кв.м. житловою 44,80 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № Д-393 , виданого 24.04.2009 року органом приватизації Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради, згідно розпорядження № Д-105 від 11.02.2009 року та зареєстрованого 22.10.2009 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації » в реєстровій книзі № 285П-306, номер запису № 306, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24220912. Реєстраційний номер майна 28620754.

Згідно п. 3.1.2 іпотечного договору, при порушенні умов основного зобовязання щодо строків погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, відшкодування збитків, неустойки штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні іпотекодавцями умов договору та у випадках , встановлених законодавством України, у Іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог за основними зобовязаннями, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконувала, про що їй неодноразово повідомлося, в тому числі й шляхом направленя письмової вимоги. У звязку з неналежним виконанням зобовязаня, станом на 12.02.2018 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем становить 71159,85 грн., з яких: заборгованість по поверненню кредитних коштів 45 542,06 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 17 038,78 грн., сума пені з розрахунку 0,1 % в день за простроченим кредитом та процентами 8 579,01 грн. (а.с.113-124- розрахунок).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, однак не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості за кредитним договором, з огляду на наступне.

Частиною 1ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку"у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України "Про іпотеку".

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку".

Згідно до вимог ст. 39 Закону України " Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленоїст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У відповідності до роз'яснень п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України " Про іпотеку", так і положенням п. 4 ч. 215ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи 26.10.2011 року між ПАТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3.2.1011.ФО_К та 29 грудня 2014 року додаткова угода № 3.2.1011.ФО_К/291214 до кредитного договору № 3.2.1011.ФО_К.

Згідно з умовами кредитного договору, Банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 60000 гривень на споживчі цілі з розрахунку 17,72 % річних на строк по 26.10.2021 року. В частині надання кредитних коштів ПАТ «Юнекс Банк» свої обовязання виконав в повному обсязі відповідно до меморіального ордеру № 632 від 26.10.2011 року (а.с.6-15).

26.10.2011 року між ПАТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 3.2.1011.ФО_И, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, та зареєстрований у реєстрі за № 5453. (а.с. 19-21).

Відповідно до вказаного договору іпотеки, з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором № 3.2.1011.ФО_К від 26.10.2011 року іпотекодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали в іпотеку належне їм майно: трикімнатну квартиру № 78, що знаходиться за адресою : м. Кривий Ріг, вул. Постишева, будинок № 45, загьною площею 62,0 кв.м. житловою 44,80 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № Д-393 виданого 24.04.2009 року органом приіватизації Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради, згідно розпорядження № Д-105 від 11.02.2009 року та зареєстрованого 22.10.2009 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації » в реєстровій книзі № 285П-306, номер запису № 306, згідно витягу про реєстрацію права влансоті на нерухоме майно № 24220912. Реєстраційний номер майна 28620754.

Відповідач ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконувала, про що їй неодноразово повідомлося, в тому числі й шляхом направленя письмової вимоги 01 грудня 2015 року (а.с.18).

Однак, відповідачем по справі вказана вимога позивача задоволена не була, між сторонами не було досягнуто домовленості щодо добровільної реалізації іпотечного майна та прощення залишкової заборгованості.

За змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Крім того, відповідно до п. 3.2 Договору іпотеки, ціна договору купівлі-продажу Предмета іпотеки визначається шляхом проведення незалежної експертної оцінки субєктом оціночної діяльності та визначається в звіті про оцінку майна на рівні не нижче звичайної.

Крім того слід зауважити, що ОСОБА_4 Верхового Суду у своїй постанові від 21 березня 2018 року № 14-11цс18 дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованості позовних вимог та наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 26.10.2011 року № 3.2.1011.ФО_И, а саме: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 62 кв.м., житловою площею 44,80 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № Д-393 виданого 24.04.2009 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради, згідно розпорядження № Д-105 від 11.02.2009 року та зареєстрованого 22.10.2009 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 285П-306, номер запису № 306, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24220912, реєстраційний номер майна 28620754, шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на дату проведення прилюдних торгів шляхом проведення незалежної оцінки.

Однак, колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості за кредитним договором, в рахунок якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки та вважає, що розмір заборгованості за кредитним договором підлягає зменшенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ПАТ «Юнекс Банк» 01 грудня 2015 року звернувся до відповідача ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушення зобовязання в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» в якому вимагав дострокового повернення заборгованості за кредитним договором разом з нарахованими відсотками та пенею, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 45 542,06 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 6884,64 грн., суми пені з розрахунку 0,1 % в день за простроченим кредитом та процентами 2231,82 грн.

З наведеного вище слідує, що пред'явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повернення тіла кредиту та нарахованих процентів, позбавляє позивача права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, оскільки таке право було припинено предявленням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

ОСОБА_4 Верховного Суду, у висновоку, викладеному у Постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28.03.2018 року у аналогічній справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність нарахування сум заборгованості за Кредитним договором № 3.2.1011.ФО_К від 26 жовтня 2011 року в сумі 71 159,85 грн., яка складається з заборгованості по поверненню кредитних коштів 45 542,06 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 17 038,78 грн., суми пені з розрахунку 0,1 % в день за простроченим кредитом та процентами 8 579,01 грн., та звернення стягнення на предмет іпотеки на вказану суму заборгованості за кредитним договором, оскільки досудова вимога позивача про дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором № 3.2.1011.ФО_К від 26 жовтня 2011 року, в рахунок якої підлягає звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів, приймаючи до уваги наданий розрахунок позивача, який перевірено колегією суддів, вважає за необхідне, в межах заявлених позовних вимог, визначити розмір заборгованості за кредитним договором, в рахунок якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки в сумі 52 542,06 грн., з яких заборгованість по поверненню кредитних коштів 45 542,06 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 6884,64 грн., сума пені з розрахунку 0,1 % в день за простроченим кредитом та процентами 2231,82 грн., у звязку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення судом першої інстанції розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 3.2.1011.ФО_К від 26 жовтня 2011 року.

Крім того, у відповідності до роз'яснень п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням ст. 265 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Однак, в оскаржуваному рішенні відсутні складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, що підлягає виправленню судом апеляційної інстанції шляхом доповнення резолютивної частини рішення складовими, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом було невірно застосовано норми матеріального права та не взято до уваги, що суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем, оскільки оскаржуваним рішенням суду за позивачем по справі не було визнано право власності на предмет іпотеки.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було застосовано позовну давність до розрахунку позивача, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2ст. 264 ЦК України).

При цьому, згідно з ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором позивача, відповідачем 01.12.2014 року було внесено кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про переривання строку позовної давності та свідчить про те, що позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності, визначених ЦК України.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на невірне зазначення в рішенні суду першої інстанції номеру Кредитного договору не є правовою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, крім того, вказана описка виправлена ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2018 року.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про те, що початкову вартість предмету іпотеки визначено за оцінкою до подачі позову до суду, оскільки, відповідно до рішення суду першої інстанції початкова ціна предмету іпотеки має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на дату проведення прилюдних торгів шляхом проведення незалежної оцінки.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення у справі зміні відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України, в частині визначення судом першої інстанції розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 3.2.1011.ФО_К від 26 жовтня 2011 року, із його зменшенням з 71 159,85 грн. до 52 542 грн. 06 коп. та доповненням абзацу резолютивної частини рішення після слів 52 542 грн. 06 коп. текстом наступного змісту «яка складається із заборгованості по поверненню кредитних коштів 45 542,06 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 6884,64 грн., суми пені з розрахунку 0,1 % в день за простроченим кредитом та процентами 2231,82 грн.».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2018 рокузмінити в частині визначення судом першої інстанції розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 3.2.1011.ФО_К від 26 жовтня 2011 року, зменшивши вказаний розмір з 71 159,85 грн. до 52 542 (пятдесят дві тисячі пятсот сорок дві) грн. 06 коп. та доповнити абзац резолютивної частини рішення після слів 52 542 (пятдесят дві тисячі пятсот сорок дві) грн. 06 коп. текстом наступного змісту «яка складається із заборгованості по поверненню кредитних коштів 45 542,06 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 6884,64 грн.,суми пені з розрахунку 0,1 % в день за простроченим кредитом та процентами 2231,82 грн.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: