ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/4958/17

Головуючий у першій інстанції - Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/320/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Ніжинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_4;

треті особи: приватний нотаріус Ніжинського міського нотаріального округу Кузьменко Олег Вікторович, приватний нотаріус Ніжинського міського нотаріального округу Зеленський Валерій Вадимович;

особи, які подали скаргу: ОСОБА_3, ОСОБА_2;

оскаржується ухвала Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2018 року про залишення позову без розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання частково недійсним іпотечного договору, визнання недійсними електронних торгів та їх результатів з продажу предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та визнання права власності на частку в нерухомому майні,

прізвище судді: Ковальова Т. Г.; місце та час постановлення ухвали: м. Ніжин, 17 год. 00 хв.; дата складання повного тексту ухвали: 22 грудня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ПАТ «Укрсоцбанк», Ніжинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області, ДП «СЕТАМ», ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання частково недійсним іпотечного договору, визнання недійсними електронних торгів та їх результатів з продажу предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та визнання права власності на частку в нерухомому майні.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просили ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначав, явка позивача обов'язковою судом першої інстанції у відповідності з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, не визнавалась, позивача та його представника в порядку, передбаченому законом, не було повідомлено про судове засідання, призначене на 22.12.2018 року, телефонограма, яка міститься в матеріалах справи, не є належним повідомленням про розгляд справи, відповідно залишення позову без розгляду суперечить приписам процесуального закону. Посилання суду як на підставу для залишення без розгляду позовної заяви, на положення ч.3 ст. 44 ЦПК України, на думку апелянта, здійснено неправомірно, оскільки підстави для вказаної процесуальної дії фактично не мали місця під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 зводяться до того, що мотивування ухвали відносно зловживання сторін у справі процесуальними правами не в повній мірі відповідає фактичним обставинам справи, оскільки його клопотання про відкладення справи розглядом мотивовані погіршенням стану здоров»я, і ця причина є поважною, однак судом першої інстанції зазначене враховано не було.

Відповідач посилався на те, що вказана процесуальна дія не призводить до остаточного вирішення даного спору, що порушує його право на правове визначення у спірних правовідносинах, та стверджував, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи судом.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом у даній справі позивач звернувся 9 грудня 2018 року, справу було призначено до розгляду вперше на 08.02.2018 року на 14 год 30 хв.

В судове засідання 08.02.2018 року позивач не з'явився, а від його представника - адвоката Луєнка Ю.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 55), доказів на підтвердження вказаних обставин подано не було, втім, розгляд справи було відкладено на 22.03.2018 року на 14-00 год.

В засідання 22.03.2018 року сторони не з'явились, розгляд справи було відкладено на 14-10 год. 30.05.2018 року у зв'язку з клопотанням відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи за станом здоров'я.

30.05.2018 року в судове засідання позивач не з'явився, при цьому від його представника - адвоката Луєнка Ю.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у м. Києві, доказів на підтвердження вказаних обставин та їх поважності також не подано (а.с. 111). Розгляд справи відкладено на 15-00 год. 19.06.2018 року.

У судове засідання 19.06.2018 року з'явився представник позивача, позивач не з'явився, відповідачем ОСОБА_3 було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою (а.с. 122). Справа відкладена на 12-00 год. 05.07.2018 року.

05.07.2018 року позивач, повідомлений належним чином (а.с. 127), не з'явився, представник позивача - адвокат Луєнко Ю.В. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з зі станом здоров'я близької людини, доказів на підтвердження вказаних обставин також суду не подано (а.с. 133).

25.09.2018 року у судове засідання позивач належним чином повідомлений, не з'явився (а.с. 138), від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу. Справу відкладено розглядом на 12 грудня 2018 року, про що повідомлено сторони (а.с. 148-156).

11 грудня 2018 року від представника позивача - адвоката Луєнка Ю.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у м. Києві. 12.12.2018 року справу відкладено на 14-00 год. 22.12.2018 року, про що повідомлялись учасники судового процесу та представники сторін. Водночас, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові повістки не отримали, вони повернулись не врученими з відміткою поштового відділення про те, що невручення відбулось з інших причин.

Зважаючи на те, що справа перебувала у провадженні суду понад один рік не з його вини, оскільки до судового розгляду суд не мав можливості приступити через неодноразове почергове подання сторонами процесу заяв про відкладення розгляду справи, судом першої інстанції, у відповідності з положеннями ч.9 ст. 128 ЦПК України, зважаючи на термінову необхідність прискорення процедури слухання, про час та місце розгляду справи, який було призначено на 22 грудня 2018 року, було повідомлено адвоката позивача Луєнка Ю.В. телефонограмою, що зафіксовано у справі на аркуші 169а та, за правилом ч.5 ст. 130 ЦПК України, можна вважати належним повідомленням сторони у справи.

Положеннями ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов»язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на те, що згадана Конвенція є частиною національного законодавства згідно з Конституцією України, суд першої інстанції вірно послався на її положення у даній справі, оскільки на час подання позовної заяви власником спірного нерухомого майна на підставі свідоцтва від 07.12.2017 року був ОСОБА_4, яким спірне майно було придбано на електронних торгах, вчинення проти нього зазначеного позову, накладення в порядку його забезпечення арешту на зазначене нерухоме майно та його утримання протягом більше ніж рік (а.с. 39, 40), без розгляду справи по суті, є порушенням права останнього на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов»язків цивільного характеру.

Оцінюючи поведінку позивача у даній справі ОСОБА_2, його представника, та відповідача ОСОБА_3, зусиллями яких провадження у справі невиправдано тривало понад рік без її розгляду по суті, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що порушення розумних строків розгляду справи, процесуальних прав інших учасників процесу мало місце через зловживання зазначеними особами належними їм процесуальними правами, а тому на підставі ч.3 ст. 44 ЦПК України, залишив позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про обмеження судом першої інстанції його права на справедливий судовий розгляд справи є безпідставними, оскільки практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнано, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, що не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року). Ухвала суду про залишення позову ОСОБА_2 не порушує та не зачіпає процесуальних прав відповідача ОСОБА_3, а тому його посилання на наявність безумовної підстави для скасування ухвали, а саме його неповідомлення про дату останнього судового засідання, на думку апеляційного суду, у даній справі не є підставою для скасування вірної по суті ухвали суду.

Посилання в апеляційні скарзі ОСОБА_2 на те, що як і в перший раз так і в наступні позивач та його представник через поважні причини не з'явилися до суду не підтверджуються з належною повнотою матеріалами справи, оскільки доказів про поважність причин неявки саме позивача в судові засідання ним не подано, як не у всіх випадках не було подано докази на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання його адвоката.

Посилання обох апелянтів на невірне застосування судом першої інстанції у даному випадку положень ч.3 ст. 44 ЦПК України, якою передбачено залишення без розгляду заяви внаслідок зловживання процесуальними правами апеляційним судом були перевірені, однак з урахуванням конкретних обставин даної справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що подання зазначеної позовної заяви було завідомо спрямоване на перешкоджання власникові майна реалізації його законних прав, такі посилання є необґрунтованими, а ухвала суду першої інстанції є справедливою та такою, що в цілому відповідає положенням процесуального закону .

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування справедливої та вірної по суті ухвали суду.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: