ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 644/3691/16-ц

Провадження № 22-ц/818/138/19

27 лютого 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк»

представник ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3

представник ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 06 грудня 2017 року в складі судді Черняка В.Г. по справі № 644/3691/16-ц за позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 24 жовтня 2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 5781447, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 900 доларів США та зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

Відповідач належним чином умови договору не виконав, у звязку з чим станом на 14 квітня 2016 року загальна заборгованість за кредитом складає 8 622,88 доларів США, з яких: 8 002,59 доларів США за тілом кредиту, 620,29 доларів США за відсотками.

Просить стягнути заборгованість за Кредитним договором № 5781447 від 24 жовтня 2007 року в розмірі 8 622,88 долари США та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.

Представник відповідача заперечував проти позову. Не погоджується з розрахунком заборгованості Банку. Також, банком не надано доказів в підтвердження виконання своїх зобовязань за договором, якими повинні бути первинні бухгалтерські документи.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 06 грудня 2017 року позов ПАТ «ПУМБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором № 5781447 від 24 жовтня 2007 року в сумі: 8 622,88 долари США, що складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 8 002,59 доларів США; заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом в розмірі 620,29 доларів США та судовий збір у розмірі 3296,27 гривень.

Рішення мотивовано тим, відповідачем умови кредитного договору не виконано, розрахунок Банку не спростовано, а тому заборгованість підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про призначення судової економічної експертизи, чим позбавлено його права на судовий захист.

Не погоджується з розрахунком Банку. За період з 04 листопада 2007 року по 03 грудня 2007 сума платежу за процентами має бути 132,32 дол. США, проте в Кредитному договорі вказано 134,20 дол. США, різниця складає 1,88 дол. США; період з 04 вересня 2008 року по 03 жовтня 2008 року сума платежу за процентами - 125,93 дол США, проте в Кредитному договорі вказано 128,38 дол. США, різниця складає 2,45 доларів США, Період з 04 червня 2010 року по 03 липня 2010 року сума платежу за процентами - 113,73 дол. США, проте в кредитному договорі вказано 116,02 дол. США, різниця складає 2,29 дол. США.

Враховуючи вимоги Закону щодо обігу, використання та відкриття рахунків в іноземній валюті Банком не надано доказів передачі у власність іноземної валюти в готівковій формі, як вказано в кредитному договорі, що дає підстави вважати, що кредит готівкою в доларах США за Кредитним договором не видавався.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами 24 жовтня 2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк»( правонаступником якого є АТ «ПУМБ») та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 5781447, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 900 доларів США строком до 24 жовтня 2026 року зі сплатою відсотків в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором шляхом відкриття ОСОБА_3 позичкового рахунку, на який перераховано грошові кошти.

24 жовтня 2007 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору №5781447, згідно якої з 04 серпня 2015 року проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі 12,65 % річних.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором виникла прострочена заборгованість по кредиту, яка станом на 14 квітня 2016 року складає 8622,88 доларів США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Отже, стягуючи з відповідача 8 622,88 доларів США суд першої інстнції обгрунтовано виходив з вимог закону та обставин по справі.

Посилання відповідача, що ним не отримувався кредит у доларах США безпідставне. Факт отримання коштів від Банку ОСОБА_3П не заперечує.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник Банку,відповідно до умов договору кредитні кошти у доларах США згідно меморіального ордеру перераховано на позичковий рахунок, з якого кошти перераховано на картковий рахунок, відкритий ОСОБА_5 іноземній валюті.

Дані обставини відповідачем не спростовано, доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України щодо отримання коштів у гривні не надано.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено принцип цивільного права, як свобода договору, яким передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статтями 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.

Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Як роз'яснено у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет).

Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-1680цс15.

Враховучи наявність такої ліцензії судом обґрунтовано стягнуто кошти у доларах США.

Посилання ОСОБА_3 щодо невідповідності розрахунку відсотків дійсній заборгованості та умовам договору безпідставне.

Розрахунок Банку відповідачем не спростовано, свого розрахунку не надано.

В суді апеляційної інстанції представнику відповідача розяснено право заявити клопотання про призначення судової економічної експертизи. Між тим, таке клопотання представником заявлено не було. Як пояснив представник ОСОБА_3, заявляти таке клопотання не має сенсу у звязку з значною вартістю експертного дослідження.

Як пояснив представник Банку в суді апеляційної інстанції,розбіжності у розрахунку до кредиту та сумах платежу, на які посилається відповідач, повязані з укладенням додаткової угоди, якою змінена відсоткова ставка.

Дійсність такої угоди сторонами не спростовано, її умови погоджено сторонами, а тому вони підлягають виконанню.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення заборонності та задоволення позовних вимог Банку.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовуються. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 06 грудня 2017 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 березня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

ОСОБА_6