Справа № 536/755/19
Провадження №2/524/2094/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року

Автозаводський районний суд м Кременчука у складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.

за участі позивача - ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі як об`єктів права спільної часткової власності,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 третя особа Кременчуцька міська рада Полтавської області про виділ в натурі як об`єктів права спільної часткової власності. Відповідно до позовних вимог, які в ході розгляду змінено, позивач просить суд виділити із спільної часткової власності в натурі, припинити право спільної часткової власності та визнати за нею право власності на окремий об`єкт нерухомості - 11/20 часток домоволодіння, розташованого на приватизованій земельній ділянці площею 0,0500 гектарів, кадастровий номер :04:003:0673, по АДРЕСА_1 , що в цілому складаються з:

частини житлового будинку (приміщення в житловому будинку), загальною площею 40,5 м2, яка складається з:

- коридору «1-1», площею 6,3 м2 (в прибудові літ. «а»);

- столової «1-2», площею 11,5 м2 (в житловому будинку літ. «А»);

- кімнати «1-3», площею 8,0 м2 (в житловому будинку літ. «А»);

- кухні «1-4» площею 4,7 м2 (в прибудові літ. «а»);

- приміщення для газового обладнання «1-5», площею 7,0 м2 (в прибудові літ. «а1»);

- санвузол «1-6», площею 3,0 м2 (в прибудові літ. «а1»);

по надвірним господарським будівлям та спорудам:

- літня кухня-сарай літ. «Б»;

- сарай літ. «б»;

- вбиральня літ. «В»;

- альтанка літ. «И»;

- колодязь літ. «к»;

- колодязь літ. «к2»;

- огорожа № 1, 3, 4 (зафарбовано синім кольором в Додатках № 1, № 2 до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження № 8/1-17 від 08.09.2017 року, складеного судовим експертом Шлапак С.Л.).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі договору купівлі продажу від 19.04.2013 року, є власником 11/20 житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м., що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А, а, а1, а2, а3, а4», літньої кухні-сараю літ. «Б», сараю літ. «Е», сараю літ. «Л», вбиральні літ. «З», колодязя літ. «к, к1, к2», огорожі № 1, 2, 3, 4, 7, замощення № 5, 6, сараю літ. «б», вбиральні літ. «В», вимощення І, вимощення ІІ, розташованих на земельній ділянці державної власності, площею 0,0500 гектарів, правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку не видавався.

Відповідач, в свою чергу, є власником 9/20 часток вищезазначеного будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Між співвласниками визначено конкретне користування житловим будинком та господарськими будівлями.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 пояснили, що позов, уточнений в ході розгляду справи визнають.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 19.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е., зареєстрованого в реєстрі за № 1144 є власником 11/20 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Відповідно до розпорядження Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради «Про перейменування вулиць, провулків, тупиків, проїздів, парків, скверів міста Кременчука» від 18.02.2016 року № 58-Р, назву вулиці з пров. Жукова Маршала перейменовано на пров. Петруся Якова» , загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м., що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А, а, а1, а2, а3, а4», літньої кухні-сараю літ. «Б», сараю літ. «Е», сараю літ. «Л», вбиральні літ. «З», колодязя літ. «к, к1, к2», огорожі № 1, 2, 3, 4, 7, замощення № 5, 6, сараю літ. «б», вбиральні літ. «В», вимощення І, вимощення ІІ.

Об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці державної власності, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0500 гектарів.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 63645747 від 16.07.2016 року право приватної власності на земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам у м. Кременчуці» від 30.06.2016 року.

Згідно розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради «Про присвоєння поштової адреси в м. Кременчуці» від 18.01.2018 року № 17-Р та свідоцтва № 2348 (а.с. 16) Об`єкту нерухомого майна присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2017 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Ільїною Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2-764, спадкова справа 32/2017, 9/20 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3

Об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці площею 0,0412 га., належить відповідачу на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2017 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Ільїною Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2-767.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження № 8/1-17 від 08.09.2017 року належний ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна, розташований на приватизованій земельній ділянці, обладнаний самостійними системами інженерного забезпечення, придатний для подальшої експлуатації, має у складі господарські будівлі та споруди, облаштований окремим входом та в`їздом в зазначену частину домоволодіння, отже являється об`єктом самостійного користування (окремим об`єктом нерухомості).

В експертному висновку та Додатках № 1, № 2 до експертного висновку встановлено, що з технічної точки зору можливо провести поділ в натурі об`єкту нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться АДРЕСА_1 з виділенням в окремий об`єкт самостійного користування (окремий об`єкт нерухомості) належних ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності 11/20 часток домоволодіння, згідно якого належить виділити: частину житлового будинку (приміщення в житловому будинку), загальною площею 40,5 м2, яка складається з:

- коридору «1-1», площею 6,3 м2 (в прибудові літ. «а»);

- столової «1-2», площею 11,5 м2 (в житловому будинку літ. «А»);

- кімнати «1-3», площею 8,0 м2 (в житловому будинку літ. «А»);

- кухні «1-4» площею 4,7 м2 (в прибудові літ. «а»);

- приміщення для газового обладнання «1-5», площею 7,0 м2 (в прибудові літ. «а1»);

- санвузол «1-6», площею 3,0 м2 (в прибудові літ. «а1»);

по надвірним господарським будівлям та спорудам:

- літня кухня-сарай літ. «Б»;

- сарай літ. «б»;

- вбиральня літ. «В»;

- альтанка літ. «И»;

- колодязь літ. «к»;

- колодязь літ. «к2»;

- огорожа № 1, 3, 4.

Згідно положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у пунктах 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Разом з тим, згідно пункту 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Враховуючи висновок експерта Шлапак С.Л., наданий позивачем, щодо технічної можливості виділу із спільної часткової власності об`єкта нерухомого майна долученого до матеріалів справи визначено фактичне користування спірним житловим будинком.

Таким чином, за технічними показниками об`єкт нерухомого майна може бути поділено між співвласниками, а саме склад новоутворених об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. ст. 316, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 356-358, 360, 361 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

На підставі ст. 364, ст. 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. п. 6. п. 7, п. 11 визначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями.

Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання за ним права власності на нерухоме майно, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

На підставі ст. ст. 76, 77, 78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що позивач правомірно набув право власності на житловий будинок, частка у спільній частковій власності житлового будинку становить 11/20 часток усього домоволодіння, відповідач володіє та користується своєю частиною житлового будинку, між сторонами склався порядок користування земельною ділянкою, який забезпечує сторонам можливість обслуговувати та експлуатувати об`єкт нерухомого майна, якими вони володіють, сторони мають окремі входи до свого житла та надвірних будівель, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 358-,364,372 ЦК України, ст. ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі як об`єктів права спільної часткової власності задовольнити.

Виділити із спільної часткової власності в натурі, припинити право спільної часткової власності та визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на окремий об`єкт нерухомості - 11/20 (одинадцять двадцятих) часток домоволодіння, розташованого на приватизованій земельній ділянці площею 0,0500 гектарів, кадастровий номер :04:003:0673, по АДРЕСА_1 , що в цілому складаються з:

частини житлового будинку (приміщення в житловому будинку), загальною площею 40,5 м2, яка складається з:

- коридору «1-1», площею 6,3 м2 (в прибудові літ. «а»);

- столової «1-2», площею 11,5 м2 (в житловому будинку літ. «А»);

- кімнати «1-3», площею 8,0 м2 (в житловому будинку літ. «А»);

- кухні «1-4» площею 4,7 м2 (в прибудові літ. «а»);

- приміщення для газового обладнання «1-5», площею 7,0 м2 (в прибудові літ. «а1»);

- санвузол «1-6», площею 3,0 м2 (в прибудові літ. «а1»);

по надвірним господарським будівлям та спорудам:

- літня кухня-сарай літ. «Б»;

- сарай літ. «б»;

- вбиральня літ. «В»;

- альтанка літ. «И»;

- колодязь літ. «к»;

- колодязь літ. «к2»;

- огорожа № 1, 3, 4 (зафарбовано синім кольором в Додатках № 1, № 2 до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження № 8/1-17 від 08.09.2017 року, складеного судовим експертом Шлапак С.Л.).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. С Предоляк