Провадження № 22-ц/802/408/19 Категорія: 26 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Матвійчук Л.В.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю відповідача - ОСОБА_1 ,

його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

05 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 17 лютого 2005 року між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір №СL-600/017ОАР/2005, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 14830 доларів США, а позичальник зобов`язалася у порядку та в строки, передбачені умовами кредитного договору повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі.

З метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору 17.02.2005 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №CR-600/025ОАР/2005, згідно якого поручитель прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне і своєчасне виконання позичальником його зобов`язань за кредитним договором.

Всі права вимоги за зазначеними договорами перейшли до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі укладених 27.05.2011 між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору відступлення права вимоги.

Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, унаслідок чого позивач скористався правом вимоги дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором у повному розмірі, про що позичальнику направлено 16.01.2018 відповідну вимогу про погашення заборгованості протягом 30 календарних днів з моменту її отримання.

Станом на 03.04.2018 заборгованість за кредитним договором становить 12126,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 1 долар = 26,160960 грн. еквівалентно 317253,18 грн., з яких: залишок строкової заборгованості за кредитом - 8677,59 доларів США, що еквівалентно 227014,08 грн. і нарахована пеня - 3449,38 доларів США, що еквівалентно 90239,09 грн., які позивач просив стягнути з обох відповідачів солідарно, а також стягнути понесені судові витрати.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12126,97 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.04.2018 року становить 317253,18 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по 2379 грн. 40 коп. з кожного судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення в частині задоволення позову до нього та ухвалити в цій частині нове рішення - про відмову в позові.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Крім того, представник позивача надіслав письмове клопотання, у якому, зазначивши про причини неявки, просить розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст.554 ЦК).

Судом встановлено, що 17 лютого 2005 року між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») укладено Кредитний договір №СL-600/017 ОАР/2005, відповідно до умов якого банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредит на загальну суму 14830 доларів США, а позичальник зобов`язалася у порядку та в строки, передбачені умовами кредитного договору повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі /п.п.1.4., 1.5., 1.6. з підпунктами/ (а.с.7-11).

Згідно з п.4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами у визначені Кредитним договором строки, на позичальника покладено обов`язок сплатити пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожний день прострочення.

У порушення умов кредитного договору позичальником не погашено належні до сплати суми кредиту, чим порушено зобов`язання за кредитним договором.

Згідно з договором відступлення прав вимоги б/н від 27.05.2011 ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, зокрема за кредитним договором № CL-600/017ОАР/2005 від 17.02.2005 року (а.с.35-39).

З метою забезпечення виконання зобов`язань по зазначеному кредитному договору між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та відповідачем ОСОБА_1 17.02.2005 було укладено договір поруки № СR- 600/025 ОАР/2005, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відповідати за повне і своєчасне виконання позичальником ОСОБА_2 її зобов`язань за кредитним договором (а.с.12-13).

Згідно договору поруки поручитель відповідає за зобов`язаннями позичальника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, виплату відсотків за користування ним, за сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих банку невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком. Договір поруки діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

Крім того, між кредитором та поручителем ОСОБА_1 09 серпня 2012 року було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки № СR- 600/025 ОАР/2005 від 17.02.2005, а 30 липня 2015 року укладено додатковий договір № 2 до договору поруки № СR- 600/025 ОАР/2005 від 17.02.2005, яким внесено зміни та доповнення до статей 2, 3, 6 договору поруки (а.с.14-15, 16-18).

Зокрема, сторони погодили строк погашення кредиту - не пізніше 07 квітня 2026 року, що сума непогашеного кредиту на дату укладення додаткового договору № 2 складає 9745,04 доларів США та що до будь-яких вимог кредитора до поручителя буде застосовуватися позовна давність у 3 роки.

Судом першої інстанції встановлено порушення з боку відповідача ОСОБА_2 умов кредитного договору, що виразилося у неповерненні отриманих у банку грошових коштів.

Із розрахунку позивача вбачається, що станом на 03.04.2018 заборгованість за кредитним договором становить 12126,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 1 долар = 26,160960 грн. еквівалентно 317253,18 грн., з яких: залишок строкової заборгованості за кредитом - 8677,59 доларів США, що еквівалентно 227014,08 грн. і пеня - 3449,38 доларів США, що еквівалентно 90239,09 грн. (а.с.5-6).

Виходячи з викладеного, кредитор мав право вимагати виконання зобов`язання як від боржника, так і від поручителя, а суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідно до ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом не враховано вимоги ч.ч.1, 4 ст.559 ЦК України при задоволенні позову щодо ОСОБА_1 - відхиляються апеляційним судом, оскільки спростовуються умовами укладеного із цим відповідачем додаткового договору № 2 до договору поруки № СR- 600/025 ОАР/2005 від 17.02.2005.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставне не застосування судом першої інстанції положення про строки позовної давності відповідно до поданої заяви при перегляді заочного рішення - відхиляються апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Про розгляд справи 28.11.2018 відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений (а.с.56), але заяви про застосування позовної давності суду першої інстанції не подавав.

Крім того, позивачем не пропущено строки позовної давності, у зв`язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді