Справа № 214/3868/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 лютого 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Ткаченка А.В.,
за участю: секретаря - Фастовець Ю.Ю.,
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу №214/3868/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбу у період з 09.09.2006 року по 30.07.2015 рік. Шлюб між ними розірваний на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.07.2015 року.
Від шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зважаючи на те, що вони проживали у нині окупованій території - місті Торез, вони переїхали до м. Кривого Рогу. Оселились вони сім'єю в м. Кривому Розі у 2014 році. З часу переїзду відноси у сім'ї погіршились. На фоні відвертої неприязні почались сварки. Позивач стверджує, що чоловік почав здіймати на нею руку. З урахуванням того, що чоловік « часто прикладався до чарки» та вживав наркотики, побої стали регулярними. Постійно у свою адресу позивач чула образливі вислови, відповідач постійно її принижував. Свідками таких подій була їх донька, яку відповідач таж ображав та бив. Після розлучення сторони почали мешкати окремо. Дитина залишилась жити разом із нею. Після розірвання шлюбу, позивач зазначає, що вона звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання їх дитини. З часу винесення рішення жодного платежу зі сплати призначених аліментів не сплачено. Після розірвання шлюбу доля чоловіка їй не відома. Тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засіданні на сайті Судова влада України, до зали судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи Іванова О.В. до зали судового засідання також не звилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог та ухвалення по справі заочного рішення.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, суду пояснила, що ОСОБА_2 вона знає з 2014 року, оскільки вони проживали разом в профілакторії «Джерело» коли переїхали з Донецьку. Чоловіка ОСОБА_2 останній раз бачила в 2015 році . Під час розмови з позивачем їй стало відомо, що ОСОБА_3 її ображає та б'є. Також, свідку відомо, що з 2015 року ОСОБА_2 з ОСОБА_3 не мешкають разом, так-як останній вихав з квартири, куди - не відомо. Крім того, свідок стверджує, що ОСОБА_3 не спілкується зі своєю донькою ОСОБА_4. В гостях у ОСОБА_2 вона буває раз на тиждень. ОСОБА_4, донька відповідача, з батьком не спілкується.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, суду пояснив, що він є цивільним чоловіком позивача. З ОСОБА_2 в цивільному шлюбі вони проживають майже 2 роки. З ОСОБА_3 він не знайомий, проте йому відомо, що ні ОСОБА_2 ні її донька ОСОБА_4 з відповідачем протягом останніх трьох років не спілкуються. Відповідач ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини не сплачує. Крім того, свідок зазначає, що ОСОБА_2 працює разом з ним, в них ведеться спільний сімейний бюджет.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2, актовий запис № 17 (а.с. 10).
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2015 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття ( а.с.15-16).

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений 09 вересня 2006 року відділом ДРАЦС Торезького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 279 розірвано ( а.с.17-18).

Відповідно до постанови від 11.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби КМУЮ Голошаповою Н.В. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/214/2326/15 виданого 05.04.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ( а.с. 22).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово проживає в санаторії - профілакторії «Джерело» ПАО «АрселорМіттал Кривий Ріг» по вул. Одеська, 62 з 17.07.2014 року ( а.с. 23; 24; 26;27).

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 вбачається, що Виконком Саксаганської районної у місті ради, розглянувши ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про витребування висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні до малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, встановив наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 2006 по 2015 роки перебували у шлюбі, мають малолітню доньку ОСОБА_4. Родина мешкала в м. Торез Донецької області.

У 2014 році родина змінила місце проживання. За словами гр. ОСОБА_2, з того часу стосунки в сім'ї погіршилися, мали місце факти насилля з боку чоловіка у відношенні до неї в присутності дитини, але документального підтвердження даним фактам немає.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26.05.2015 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини, проте останній жодного разу не перерахував кошти на утримання дитини.

З 17.04.2014 року ОСОБА_2 разом з донькою тимчасово проживали в санаторії-профілакторії «Джерело» ПАО «АрселорМіталл Кривий Ріг». На теперішній час матір з дитиною мешкають у орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_4 перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи. Дівчинка навчається в КЗШ № 86 Покровського району.

ОСОБА_2 уникає особистого спілкування із суб'єктами соціальної роботи, доступу до житла не надає, на запрошення до служби не з'являється. Телефоном повідомила, що батько дитини, ОСОБА_3, повернувся до Донецької області, подальша його доля невідома.

Співробітникам Саксаганського відділення поліції не вдалося встановити місцезнаходження ОСОБА_3 та притягнути його до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків.

Криворізький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді у зв'язку із вищевикладеним також не має можливості надати рекомендацій щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, керуючись інтересами малолітньої дитини, Сімейним кодексом України, законами України «Про охорону дитинства», «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини, зважаючи на те, що ОСОБА_3 не зареєстрований та фактично не проживає на території Саксаганського району м. Кривого Рогу, питання доцільності або недоцільності позбавлення його батьківських прав у відношенні до малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває поза межами повноважень виконкому.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачі, кожен окремо, ухиляються від виконання батьківських обов'язків свідомо не виконують своїх батьківські обов'язки.

Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 Однак, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме: не піклується про свою малолітню дочку, не цікавиться про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Аліменти на утримання своєї доньки не сплачує.

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 які будучи під присягою, кожен окремо пояснив, що ОСОБА_3 не спілкується із своєю дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_4. Матеріально допомоги на їх утримання не надає.

При розгляді даної справи судом також враховано, що з аналізу рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» вбачається, що національні органи повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу.

З положень ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, зі змінами схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, вбачається, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Однак, відповідач по справі - батько дитини не виявляє інтересу до дитини, не підтримує з нею особисті відносини протягом тривалого часу, а саме з 2015 року.

Як встановлено при розгляді справи, інтересами неповнолітньої ОСОБА_4 піклується ОСОБА_2 - її мати, матеріально забезпечує та докладає зусиль щодо духовного розвитку дитини.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами позивача, про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і вважає що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.164,165,166, 171, 180-182 СК України, Законом України «Про охорону дитинства» ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223, 258,259,263-265,266,273,430ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне рішення не було вручене в день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1.

Третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, юридична адреса: вул. Володимира Великого, 32

Повний текст судового рішення складено 04.03.2019 року

Суддя А.В. Ткаченко