Ухвала

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 569/14172/13-ц

провадження № 61-22395св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

(ОСОБА_4) ОСОБА_6,

відповідачі: Рівненський міський голова, Виконавчий комітет Рівненської міської ради, Публічне акціонерне товариство «Рівненський «Облплемселекцентр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Шакар Компані», Товариство з обмеженою відповідальністю «Велбер»,

треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року у складі судді Галінської В. В. та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року у складі колегії суддів: Григоренка М.П., Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Рівненського міського голови, Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Рівненський «Облплемселекцентр» (далі - ПАТ «Рівненський «Облплемселекцентр»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Шакар Компані» (далі - ТОВ «Шакар Компані»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Велбер» (далі - ТОВ «Велбер»), треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», про встановлення факту, визнання права власності за набувальною давністю, передачу житла у приватну власність, скасування розпорядження, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Позовна заява мотивована тим, що у 1992 році ОСОБА_1 як працівнику Відкритого акціонерного товариства «Рівненський «Облплемселекцентр» (далі - ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр») та членам його сім'ї: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, надано у користування у відомчому будинку житлове приміщення, яке складається з трьох кімнат житловою площею 40,95 кв. м без вигод, на АДРЕСА_1

З 1992 року і на час звернення із позовом позивачі в установленому законом порядку зареєстровані та проживають у вищевказаному житловому приміщенні, в якому провели роботи з благоустрою та систематично сплачують кошти за комунальні послуги. Крім того, в указаному житловому приміщенні без реєстрації місця проживання проживає двоє малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дане житлове приміщення входить до складу державного житлового фонду.

Відповідно до виписки з протоколу № 1 загальних зборів акціонерів ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр» від 28 лютого 2002 року ОСОБА_1 надано дозвіл на приватизацію зазначеного житлового приміщення. Однак, реалізувати своє право відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі не змогли у зв'язку з тим, що вказане житло відповідачами житловим не визнається, частина будівлі загальною площею 48,6 кв. м на АДРЕСА_1 належить ТОВ «Велбер» відповідно до свідоцтва про право власності від 10 жовтня 2007 року, виданого Виконавчим комітетом Рівненської міської ради на підставі розпорядження міського голови від 10 жовтня 2007 року № 1778-р. Інша частина цього житлового приміщення, яким фактично користуються позивачі, зареєстрована за ТОВ «Шакар Компані» на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр» і ТОВ «Шакар Компані».

На підставі викладеного ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з урахуванням уточнених позовних вимог просили:

- встановити факт, що приміщення на АДРЕСА_1, яке вони займали і займають в цей час, що складається з приміщення № 1 площею 3,8 кв. м, зазначене в експлікації до плану - тамбур, приміщення № 2 площею 3,2 кв. м, зазначене в експлікації до плану - коридор, приміщення № 3 площею 2,7 кв. м, зазначене в експлікації до плану - підсобна, приміщення № 4 площею 10,4 кв. м, зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення № 5 площею 15 кв. м, зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення № 6 площею 15,1 кв. м, зазначене в експлікації до плану - кабінет у будівлі № АДРЕСА_1, та приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою 6 у будівлі АДРЕСА_1, є житловим приміщенням (частиною будинку - квартирою) з 1958 року;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Рівненського міського голови від 10 жовтня 2007 року № 1778-р про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ «Велбер» у частині приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою 6 у будинку АДРЕСА_1

- визнати недійним свідоцтво про право власності від 10 жовтня 2007 року, видане виконавчим комітетом Рівненської міської ради ТОВ «Велбер», в частині приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою 6;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр» і ТОВ «Шакар Компані»;

- визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 право спільної часткової власності на приміщення № 1 площею 3,8 кв. м, зазначене в експлікації до плану - тамбур, приміщення № 2 площею 3,2 кв. м, зазначене в експлікації до плану - коридор, приміщення № 3 площею 2,7 кв. м, зазначене в експлікації до плану - підсобна, приміщення № 4 площею 10,4 кв. м, зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення № 5 площею 15 кв. м, зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення № 6, зазначене в експлікації до плану - кабінет, площею 15,1 кв. м у будівлі АДРЕСА_1, та приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою 6 у спірній будівлі, загальною площею 61,4 кв. м у порядку приватизації та за набувальною давністю.

У серпні 2013 року ТОВ «Велбер» і ТОВ «Шакар Компані» звернулися до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна, виселення з приміщення.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2016 року зустрічні позовні заяви ТОВ «Велбер» і ТОВ «Шакар Компані» залишені без розгляду.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, оскільки відповідно до наявних у справі доказів спірні приміщення ніколи не входили до складу житлового фонду і були надані позивачам у користування неправомочним органом та без дотримання встановленого порядку, в зв'язку із чим у них відсутні будь-які належні правові підстави для визнання за ними права власності на це нерухоме майно, як на житлове приміщення.

Крім того, суд дійшов висновку, що позивачі позбавлені правових підстав вимагати: визнання недійсними розпорядження Рівненського міського голови від 10 жовтня 2007 року № 1778-р про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ «Велбер», свідоцтва про право власності від 10 жовтня 2007 року, видане Виконавчим комітетом Рівненської міської ради ТОВ «Велбер» у частині приміщення площею 11,2 кв. м, яке зазначене на плані цифрою 6, на АДРЕСА_1; визнання нікчемним та недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Рівненський «Облплемселектцентр» і ТОВ «Шакар Компані».

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що надані позивачами докази, згідно з якими, на думку останніх, повністю підтверджують правомірність заявлених ними позовних вимог, підтверджують лише факт їхнього використання спірних приміщень для власного проживання, починаючи з 1992 року, але жодним чином не підтверджують тієї обставини, що ці приміщення входили до житлового фонду і були надані їм із дотриманням встановленого законом порядку.

У касаційній скарзі, яка у лютому 2017 року подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що згідно із наданими позивачами доказами спірне приміщення є житловим (квартирою), тому відповідно до статті 47 Конституції України, статті 9 ЖК Української РСР вони мали і мають право на користування цим приміщенням. Рішення про виключення цього приміщення з житлового фонду або переведення його в нежитловий фонд в порядку, передбаченому статями 7, 8 ЖК Української РСР, не приймалося.

Оскільки у позивачів право на користування житлом виникло задовго до набуття відповідачами права власності на спірне приміщення на підставі оспорюваних свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу відповідно 1992 та 2007 року, тому їх порушене право підлягає судовому захисту. Позивачі не можуть і не повинні нести відповідальність за незаконні дії осіб, які провели відчуження їх житлової квартири під виглядом нежилих приміщень.

Зазначають також, що суди безпідставно відмовили їм у визнанні права власності на квартиру в спірних приміщеннях виходячи з того, що підстави позову (за набувальною давністю та в порядку приватизації) виключають одна одну. Вважають, що ці підстави не є взаємовиключними, по кожній з них може бути визнане право власності за позивачами на належну їм на праві користування квартиру.

В березні 2013 року вони повторно (перший раз зверталися у 1997 році та отримали дозвіл на приватизацію) звернулися із заявою про приватизацію житла до голови правління ПАТ «Рівненський «Облплемселектцентр» Шесталюка О. Ю., оскільки квартира є відомчою і знаходиться на балансі останнього, а також до Рівненського міського голови, оскільки він приймає розпорядження про приватизацію житла. Їхні заяви залишені без задоволення, тому вони вправі були звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Зазначають, що вони відкрито, безперервно і добросовісно володіють та користуються вказаним житлом вже більше 20 років.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Суди встановили, що ОСОБА_1 та членам його сім'ї (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4) видано службовий ордер від 26 листопада 1992 року № 1 на право зайняття жилого приміщення без вигод площею 40,96 кв. м жилої площі, яке складається із трьох кімнат, у відомчому будинку на АДРЕСА_1

ВАТ «Рівненський «Облплемселектцентр» видавало довідки від 20 липня 1999 року та від 19 січня 2006 року, з яких вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9

Суди також встановили, що відповідно до паспортів та карточок прописки форми А на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 був зареєстрований з 01 грудня 1992 року, ОСОБА_2 - з 01 грудня 1992 року, ОСОБА_3 - з 21 липня 2004 року, ОСОБА_4 - з 05 серпня 2005 року, ОСОБА_9 (у подальшому після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5) - 28 грудня 2009 року.

Встановлено, що за спірною адресою проживає двоє малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з довідкою ВАТ «Рівненський «Облплемселектцентр» від 17 червня 1997 року ОСОБА_1 проживає в жилій площі контори ВАТ «Рівненський «Облплемселектцентр» на АДРЕСА_1 та платить квартплату з січня 1989 року.

ВАТ «Рівненський «Облплемселектцентр» 19 червня 1997 року надало дозвіл на приватизацію ОСОБА_1 житла, в якому він прописаний, яке перебуває на балансі ВАТ «Рівненський «Облплемселектцентр» та земельної ділянки площею 0,12 га.

Загальними зборами акціонерів ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр» від 05 лютого 1998 року вирішено надати ОСОБА_1 дозвіл на приватизацію будинку на АДРЕСА_1, в якому він проживає з сім'єю з 1987 року.

Таким чином, судами встановлено, що з 1992 року позивачі зареєстровані та проживають у спірному приміщенні, що розміщене частково в будинку № 129а та в будинку №129б на вул. Білій у м. Рівному.

Також судами встановлено, що позивачі мали намір приватизувати спірне приміщення.

На звернення ОСОБА_1 Виконавчий комітет Рівненської міської ради 16 квітня 2013 році надав відповідь, відповідно до якої житловий будинок на АДРЕСА_1 не належить до житлового фонду Рівненської міської ради.

Згідно з повідомленням ПАТ «Рівнеоблплемселектцентр» від 03 липня 2013 року на балансі ПАТ «Рівнеоблплемселектцентр» відсутня будівля на АДРЕСА_1

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ТОВ «Шакар Компані» на праві приватної власності належать будівлі на АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр» і ТОВ «Шакар Компані», предметом якого є: будівля контори (літера «А1», дерево, загальною площею 50,2 кв. м), що знаходиться на АДРЕСА_1; будівля гаража (літера «В1», цегла, загальною площею 145,1 кв. м), що знаходиться на АДРЕСА_1.

Умовами вказаного договору визначено, що вищевказані нежитлові будівлі, належать продавцю на підставі Наказу органу Фонду державного майна України від 17 січня 1997 року № 25, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, наказ № 221 від 11 липня 2003 року, зареєстрованого Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Рівненське МБТІ») в книзі 16, номер запису 73-2327, реєстраційний номер 19862256.

Судами також встановлено, що 13 грудня 2001 року на адміністративні приміщення на АДРЕСА_1, площею 48,6 кв. м, зареєстровано право приватної (на той час колективної) власності за ТОВ ВКФ «СВД» відповідно до свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, виданого 13 грудня 2001 року КП «Рівненське МБТІ» на підставі розпорядження міського голови від 12 грудня 2001 року № 2964-р.

Підставою для прийняття розпорядження були наступні документи: дозвіл регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області на продаж об'єкта від 11 листопада 1997 року № 1022; договір купівлі адміністративних приміщень, укладений двома юридичними особами, від 28 листопада 1997 року № 72, відповідно до якого ВАТ «Рівненський «Облплемселектцентр» продало, а ТОВ ВКФ «СВД» купило приміщення контори, загальною площею 48,4 кв. м, на АДРЕСА_1; акт передачі майна від 28 листопада 1997 року; державний акт на право постійного користування землею від 02 серпня 1999 року; довідка про знаходження майна на балансі від 22 жовтня 2001 року № 202; технічна документація.

Оформлення права власності відбувалося в порядку, визначеному пунктом 4 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року № 121 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839.

У подальшому (19 червня 2007 року) на ці приміщення було зареєстровано право приватної спільної часткової власності за ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (по 1/2 частки за кожним) на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В. М.

10 жовтня 2007 року на ці приміщення зареєстровано право приватної власності за ТОВ «Велбер».

Установлено, що вказані приміщення перебувають у приватній власності відповідачів та зареєстровані як нежитлові, зокрема будівля контори та адміністративні приміщення.

Разом з тим, установлено, що вказані приміщення на підставі службового ордера належать позивачам, які зареєстровані та проживають за вказаною адресою, а саме: на АДРЕСА_1

Звертаючись до суду із первісним позовом позивачі керувались, зокрема нормою частини першої статті 344 ЦК України, якою визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 910/17274/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрінком» до Державного підприємства «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», Фонду державного майна України, Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання права власності, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме статті 344 ЦК України, викладеного у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) вказану справу прийнято до розгляду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 569/14172/13-ц до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/17274/17.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Рівненського міського голови, Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Рівненський «Облплемселекцентр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Шакар Компані», Товариства з обмеженою відповідальністю «Велбер», треті особи - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», про встановлення факту, визнання права власності за набувальною давністю, передачу житла у приватну власність, скасування розпорядження, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/17274/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю.Мартєв

В. М.Сімоненко

І. М.Фаловська