РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її дядька ОСОБА_3.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 20 грудня 2004 року помер її дядько ОСОБА_3. Заповіту на належне йому майно, а саме земельну ділянку, яка розташована на території Бубнівської (на даний час ОСОБА_2) сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області він не залишив, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно.

ОСОБА_3 проживав один, не був одруженим. Сімї не мав. У нього був рідний брат позивача батько ОСОБА_4, який проживав зі своєю сімєю у тому ж населеному пункті, але за іншою адресою. Спадщини після смерті свого брата він не приймав, тому що був дуже хворий. Помер її батько ОСОБА_4 11 вересня 2005 року, через вісім місяців після смерті свого брата.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до ст.1265 ЦК України, належить до пятої черги спадкоємців за законом, і має право на успадкування вищевказаних земельних ділянок, які належить її дядькові ОСОБА_3 Окрім неї, у покійного з рідних нікого немає.

ОСОБА_1 у визначений законом шестимісячний термін не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки вона після смерті дядька вимушена була доглядати своїх хворих батьків, які самостійно не могли себе обслуговувати. Крім того вона не знала і не думала про те, що їй потрібно подавати в шестимісячний термін після смерті дядька заяву про прийняття спадщини, її ніхто про це не повідомив, вона думала, що оскільки вона є єдиною спадкоємицею то спадщину прийняла автоматично.

В зв'язку із вищевказаними обставинами, позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини .

В судове засідання позивач ОСОБА_5 не зявились, подала до суду заяву, за якою вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд слухати справу у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява сільського голови, в якій він просить слухати справу в його відсутність, не заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_1

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Правовідносини, які склалися з приводу обставин прийняття спадщини регулюються цивільним законодавством України.

В той же час при вирішенні даної справи суд у відповідності до ч.ч.1 та 4 ст.10 ЦПК України керується принципом верховенством права застосовуючи при цьому Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відтак, відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

20 грудня 2004 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть № І-ЕГ № 011173 від 12 вересня 2005 року.

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 480 від 10 травня 2018 року, ОСОБА_3 був зареєстрований і постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства,які розташовані на території Бубнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 є його рідна племінниця ОСОБА_1, яка має на руках державний акт на землю, виданого на імя померлого, здійснювала його поховання, доглядає за спадковим майном.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 листопада 2018 року встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною племінницею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 20 грудня 2004 року.

Довідкою Бубнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 886 від 22 грудня 2004 року стверджується, що ОСОБА_1 за власні кошти похоронила свого дядька ОСОБА_3, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4 і помер 20 грудня 2004 року.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем пятої черги спадкового майна, яке належало ОСОБА_3, є його племінниця ОСОБА_1, інших спадкоємців не має.

05 січня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, на що отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 8/02/-31 від 05 січня 2019 року, що відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини і проте, що вона пропустила встановлений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже як встановлено у справі та підтверджено відповідними належними та допустимими доказами, позивач пропустила строк для прийняття спадщини.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

З письмових пояснень позивача вбачається, що після смерті дядька ОСОБА_3, вона у встановлений законом шестимісячний строк, не звернулася із заявою про прийняття спадщини до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, у звязку з тим, що вимушена була доглядати своїх хворих батьків, які самостійно не могли себе обслуговувати. Разом з тим поважність причин пропуску такого строку позивач зазначила свою необізнаність у необхідності подання такої заяви нотаріусу. Даний факт також підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,

Суд вважає, що причини названі позивачем не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Однак, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

З врахуванням принципу верховенства права та дотримуючись розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, з врахуванням доводів позивача щодо поважності причин пропуску нею строків для прийняття нею спадщини по смерті її дядька, а також із врахуванням того, що факт прийняття спадщини позивачем не порушить прав та інтересів інших осіб, суд визнає такі причини поважними та задовольняючи позов встановлює ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в два місяці для надання можливості подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її дядька ОСОБА_3, який помер 20 грудня 2004 року.

Крім того, ОСОБА_2 сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області визнала позов, а інших зацікавлених у спадковому майні осіб немає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України та на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу цієї ж Конвенції, ст.ст.1268-1272 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: 9, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5), додатковий строк тривалістю в 2 (два) місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її дядька ОСОБА_3, який помер 20 грудня 2004 року.

Початок перебігу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини рахувати з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, у цей же строк з дня його отримання.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер