Провадження № 2/161/3583/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грабовській Г.О.

розглянувши в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Свій позов обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем, було укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити доставку товару на загальну суму 31200 грн. Вказує, що нею було сплачено завдаток в розмірі 19 300 грн. Однак, відповідачем не в повній мірі було виконано умови договору. У зв`язку з чим нею було подано позов до суду. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.02.2010 року стягнуто з відповідача на її користь 39 106 грн.

Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Другого ВДВС м. Луцька, проте станом на сьогоднішній день рішення суду не виконане.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на її користь 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3 467,65 грн., індекс інфляції в розмірі 15 766, 91 грн., судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 5000 грн., а також витрати пов`язані з сплатою судового збору у сумі 768,40 грн.

Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до початку судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов просить задовольнити.

Відповідач до початку судового засідання подав суду заяву в якій просить суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні даного позову.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.02.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 39 106 грн. (а.с.11).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Також, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання суд, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у зв`язку з несвоєчасним поверненням боргу, позивач має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 інфляційних витрат, а також три проценти річних від простроченої суми, які нараховуються на суму.

Згідно наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, сума яку слід стягнути з відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання, за період з вересня 2016 року по вересень 2019 року, складається з 3 467,65 грн. три відсотки річних та 15 766,91 грн. індекс інфляції за період прострочення.

Доводи відповідача, викладені у своїй заяві про застосування строку позовної давності, судом не беруться до уваги, оскільки, як вбачається з розрахунку наданого позивачем, спірна сума визначена за період з вересня 2016 року по вересень 2019 року, тобто на день подачі позову до суду позивачем не пропущено строк звернення до суду визначений ст. 257 ЦК України.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, позивачем понесено документально підтвердженні витрати на професійну правничу допомогу на суму 5000 грн., які у відповідності до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, оскільки, відповідачем не подано клопотання щодо зменшення цих витрат у зв`язку з не співмірністю складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (а.с. 12- 16).

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 288, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 625, 1046 Цивільного кодексу України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_1 три відсотки річних в розмірі 3 467 (три тисячі чотириста шістдесят сім) грн. 65 коп., індекс інфляції в розмірі 15 766 (п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят шість) грн. 91 коп., а всього 19 234 (дев`ятнадцять тисяч двісті тридцять чотири) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_1 - 5000 (п`ять тисяч) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу та 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 05 листопада 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.