СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр.№ 2-з/759/190/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Семененко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Сечко Сергія Володимировича, що діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів і просить витребувати з Центру надання адміністративних послуг Святошинської РДА в місті Києві (проспект Перемоги, 97, м. Київ, 03115) інформацію про особу, якій на праві власності належить нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 .

Посилається в заяві на те, що 09.12.2014 року між ПАТ "Страхова компанія " Українська страхова група" та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами № 11-0104-14-00003. 07.12.2015 р. із застрахованим майном страхувальника, що належить йому на праві власності, трапилася страхова подія - залиття квартири. 29.04.2015 р. ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" здійснило виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 11 114 грн.00 коп., що стверджується платіжним дорученням № 8018 від 29.04.2016 p.; страховим актом № ДКЦВ-11025 від 29.04.2016 р. та розпорядженням про виплату страхового відшкодування від 29.04.2016 р. У відповідності до вимог ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ч.1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Для можливості відновлення порушених прав ПАТ "Страхова компанія " Українська страхова група" щодо повернення страхових виплат в порядку регресу необхідно встановити належного відповідача (власника квартири АДРЕСА_2 ). У зв`язку з чим заявник звернувся до суду.

Частиною 3 ст. 116 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення доказів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Частиною 7, 8 ст. 84 ЦПК України встановлено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

В той же час, суд бере до уваги, що правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг визначаються Законом України «Про адміністративні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.

Суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про адміністративні послуги» центр надання адміністративних послуг - це постійно діючий робочий орган або структурний підрозділ місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, що зазначений у частині другій цієї статті, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.

У разі утворення центру надання адміністративних послуг як постійно діючого робочого органу для здійснення матеріально-технічного та організаційного забезпечення діяльності центру надання адміністративних послуг у структурі відповідної міської ради, міської, районної державної адміністрації утворюється відповідний структурний підрозділ (виконавчий орган), на який покладаються керівництво та відповідальність за організацію діяльності такого центру.

Суб`єктам надання адміністративних послуг забороняється приймати заяви, видавати суб`єктам звернень оформлені результати надання адміністративних послуг (у тому числі рішень про відмову в наданні адміністративних послуг), якщо такі послуги надаються через центри надання адміністративних послуг, крім випадків подання заяв через Єдиний державний портал адміністративних послуг.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про адміністративні послуги» основними завданнями адміністратора є: 1) надання суб`єктам звернень вичерпної інформації та консультацій щодо вимог та порядку надання адміністративних послуг; 2) прийняття від суб`єктів звернень документів, необхідних для надання адміністративних послуг, їх реєстрація та подання документів (їх копій) відповідним суб`єктам надання адміністративних послуг не пізніше наступного робочого дня після їх отримання; 3) видача або забезпечення направлення через засоби поштового зв`язку суб`єктам звернень результатів надання адміністративних послуг (у тому числі рішення про відмову в задоволенні заяви суб`єкта звернення), повідомлення щодо можливості отримання адміністративних послуг, оформлених суб`єктами надання адміністративних послуг; 4) організаційне забезпечення надання адміністративних послуг суб`єктами надання адміністративних послуг; 5) здійснення контролю за додержанням суб`єктами надання адміністративних послуг термінів розгляду справ та прийняття рішень; 6) надання адміністративних послуг у випадках, передбачених законом; 7) складення протоколів про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 8) розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладення стягнень.

Враховуючи викладене вище, характер та необхідність витребуваних доказів для правильного вирішення спору, що виник, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЦПК у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Керуючись ст.ст. 84, 116-119 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Витребувати з Центру надання адміністративних потуг Святошинської РДА в м. Києві (проспект Перемоги, 97, м. Київ, 03115) інформацію про особу, якій на праві власності належить нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя Ю.В. Войтенко