Рівненський апеляційний суд
У Х В А Л А

07 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/2016/19

Провадження № 22-ц/4815/1028/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Галінська В.В.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення 28 травня 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

з участю сторін та їх представників

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі в частині із майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить виділити належну їй в натурі частку 58/100 із домоволодіння АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності, припинити право спільної часткової власності та визнати за нею право приватної власності на її частку, як трьохкімнатну квартиру №АДРЕСА_1 загальною площею 63,2 м.кв., житловою площею 39,2 м.кв , як на самостійний об`єкт нерухомого майна, що становить цілу ідеальну частку. Виділити їй 58/100 частки із земельної ділянки загальною площею 0,0604 га кадастровий №:01:022:0628 за тою ж адресою.

25 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просить виділити йому в натурі 14/100 частки в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності; визнати за ним право власності на двохкімнатну квартиру № АДРЕСА_2 загальною площею 42,7 кв.м, житловою 20,9 кв.м . та на 1/4 частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0604 га, кадастровий номер :01:022:0628.

10 квітня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з подальшим уточненням за вх.№23201/19 від 07.05.2019 (а.с. 123), в якому просить виділити їй в натурі частку 28/100 із домоволодіння АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності на домоволодіння та визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 42,0 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м.. Визначити ОСОБА_3 частку 28/100 із земельної ділянки площею 0,0604 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:022:0628.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2019 року в задоволенні первісного та зустрічних позовів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в прибуток держави судовий збір в розмірі 2315,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторонами не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б надавали можливість суду здійснити виділ в натурі частки із майна.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим внаслідок недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, ухвалене з порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Зазначає про порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Вказує, що висновок експерта №181203/2/с судової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи складений 28.12.2018 підтверджує можливість виділення їй 58/100 частки житлового будинку, відповідно до фактичного користування та 58/100 частки із земельної ділянки площею 350 м.кв.

Крім того, відповідачі за первісним позовом визнали її позовну вимогу про виділ її частки із будинку в окрему ізольовану квартиру.

За наведеного просила, скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2019 року в частині відмови в задоволенні її позову і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

У поданій на вказане судове рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає його таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням фактично спір між ним та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жодним чином не вирішено.

Вказує, що оригінали правовстановлюючих документів, що витребовувались судом першої інстанції, були у представників в судовому засіданні, проте огляд вказаних документів не проводився.

Зазначає, що позовні вимоги в частині виділення в натурі частки в домоволодінні як самостійного об`єкту нерухомого майна, що становить цілу ідеальну частку визнавався сторонами. Даний спір вирішити шляхом укладення нотаріально посвідченого договору не мають змоги.

Вказує, що реконструкція та добудова ним частини житлового будинку, що належить сторонам на праві спільної часткової власності відбулася за нотаріально посвідченою згодою співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стверджує, що площа земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні становить 1/4.

З огляду на наведене просив, скасувати рішення Рівненського міського суду від 23 травня 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Інші сторони правом на подачу апеляційної скарги та відзиву не скористались.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Рудика С.Ю. в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Мельничук Є.С. просила апеляційну скаргу її клієнта задовольнити.

Представник ОСОБА_3 адвокат Скоковський А.М. підтримав подані апеляційні скарги.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні як первісного так і зустрічних позовів суд першої інстанції, виходив з того, що сторонами не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б надавали можливість суду здійснити виділ в натурі частки із майна.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з текстів позовних та зустрічних позовних заяв сторін по справі та з матеріалів справи, спору між ними про порядок володіння та користування приміщеннями в житловому будинку та господарськими будівлями не існує.

В зв`язку з цим сторонами по справі до апеляційного суду подавалась спільна заява про затвердження мирової угоди та закриття провадження в справі, в задоволенні якої було відмовлено.

Вимоги кожного з позивачів-відповідачів до суду, фактично зводяться до визнання судом за кожним з них права на їх частину спільного домоволодіння, як на окремий об`єкт нерухомого майна - квартиру з присвоєним номером.

Визначення статусу житлових та господарських приміщень в цьому будинку за кожним з позивачів-відповідачів, як власником окремої квартири та присвоєння кожній з цих квартир адреси (номеру квартири) не є компетенцією суду, оскільки завдання судочинства не є надання послуг, а вирішення спорів, якого в даній справі не існує.

Бажання кожної із сторін легалізувати свою частину майна в будинковолодінні, як власність, якою вони користуються та володіють підлягає позасудовому врегулюванню в порядку нотаріального посвідчення угоди між сторонами про виділ часток із спільного майна.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті, а тому рішення суду першої інстанції у відповідності до п.2 ч.1 ст.255, п.3 ч.1 ст.374 ЦПК України слід визнати нечинним, а провадження у справі-закрити.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 255, п.3 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2019 року визнати нечинним.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 листопада 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук