У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019 Справа №607/16341/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Осів І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Черніцької І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, під головуванням судді Черніцької І.М., перебуває цивільна справа № 607/16341/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

28 лютого 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Черніцької І.М. Вона обґрунтована тим, що суд відкрив провадження у справі та здійснює її розгляд без жодних доказів із сторони позивача, а саме: без товарних накладних, рецептів лікаря, амбулаторної карточки позивача, доказів його хвороби та завдання йому моральних страждань. ОСОБА_3 припускає, що керівник Інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області перебуває в дружніх відносинах з суддею. Посилаючись на вищенаведене, зазначає, що не довіряє головуючому судді.

04 березня 2019 року для вирішення цього відводу, в порядку частини 3 ст. 40 ЦПК України, провадження у справі було зупинено, а матеріали заяви передано для виконання вимог частини 1 ст. 33 ЦПК України.

За результатами автоматизованого розподілу матеріали заяви про відвід були передані судді Сливка Л.М. та отримані нею 04 березня 2019 року.

Питання про відвід суд вирішує без повідомлення учасників справи, відповідно до частини 8 ст. 40 ЦПК України.

Вивчивши доводи заяви, суд вважає необґрунтованим заявлений відвід, позаяк відсутні обставини, передбачені статтями 36, 27 ЦПК України.

У цьому контексті слід звернути увагу на положення частини 4 ст. 36 ЦПК України, якою визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Всупереч вказаній нормі права, у заяві про відвід судді Черніцької І.М., Фаренюк С.Г. посилається на обставини, котрі по своїй юридичній природі є процесуальними рішеннями суду (відкриття провадження у справі, її розгляд), і не можуть бути підставою для відводу.

Обставин, котрі б викликали сумніви у неупередженості або об'єктивності судді Черніцької І.М. при розгляді зазначеної вище цивільної справи не встановлено.

Посилання ОСОБА_3 на наявність дружніх відносин між суддею Черніцькою І.М. та керівником установи, в якій працює позивач, що могло б вплинути на її обєктивність при розгляді справи, не підтверджені жодним доказом.

Варто звернути увагу на те, що з характеру викладеної інформації стає очевидним, що і сам ОСОБА_3 не володіє такими даними, а лише припускає різні варіанти, зазначаючи: «… або подружки, або разом закінчували юридичний факультет…».

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

З огляду на викладене у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді слід відмовити.

Керуючись статтями 36-40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Черніцької І.М. в розгляді цивільної справи № 607/16341/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Матеріали справи повернути до визначеного складу суду для продовження розгляду.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_4