Справа № 201/1066/19
Провадження № 2-о/201/50/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Ірина Вячеславівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року заявник звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свою заяву обґрунтовує тим, що він є сином ОСОБА_3 . 11 червня 1994 року, між батьком заявника, ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. З моменту укладання шлюбу та до смерті ОСОБА_3 , останній, разом із ОСОБА_4 , проживали та вели спільне господарство, як подружжя, за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після своєї смерті, ОСОБА_4 , залишила у спадок нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи даний факт, будучи пасинком померлої, а також особою, яка з січня 2011 року (з моменту смерті свого батька) до моменту смерті спадкодавця ОСОБА_4 , фактично проживала з нею однією сім`єю, приймаючи до уваги ту обставину, що інших спадкоємців за законом у ОСОБА_4 не має, в грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Балтакси Ірини Вячеславівни з заявою про оформлення на нього спадкових прав, як спадкоємця за законом, оскільки спадкодавець за своє життя не склала (не залишила) заповіту.

Постановою нотаріуса від 11 січня 2019 рок ОСОБА_2 в одержані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 було відмовлено, оскільки ОСОБА_2 не підтвердив родинні чи інші відносини із спадкодавцем, які б наділяли його статусом спадкоємця за законом, а також заявнику було роз`яснено нотаріусом, що для належного оформлення спадкових прав, йому необхідно звернутися до суду з метою встановлення юридичного факту родинних чи інших відносин із спадкодавцем ОСОБА_4 , передбачених ст. 1264 ЦК України. Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 (спадкодавцем) необхідно заявнику для прийняття спадщини.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в ній та доказів, наявних в матеріалах справи.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса І.В. у судове засідання не з`явилась, направила до суду копію спадкової справи, що була заведена після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . В матеріалах справи міститься заява заінтересованої особи, в якій остання просить розглянути справу за її відсутності (а.с. 33).

Вислухавши пояснення представника заявника, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07 липня 1967 року (а.с. 9).

11 червня 1994 року, між батьком заявника, ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11 червня 1994 року (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 12.01.2011 року (а.с. 11).

З моменту укладання шлюбу та до смерті ОСОБА_3 , останній, разом із ОСОБА_4 , проживали та вели спільне господарство, як подружжя, за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать, зокрема, Акт Комунального виробничого ЖРЕ підприємства Виконавчого комітету Жовтневої районної Ради від 15 липня 2015 року та довідка даного КП ЖРЕ № 118 від 17 липня 2015 року, які надавалися ОСОБА_4 для отримання нею пільг та соціальних виплат, як вдові ветерана військової служби, про що свідчить довідка Міністерства оборони України військового комісаріату Автономної Республіки Крим №502/ВС3 від 17 лютого 2016 року (а.с. 12 - 15).

ОСОБА_2 , після смерті свого батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на прохання своєї мачухи ОСОБА_4 , в січні 2011 року переїхав жити із м. Чернігів до неї та фактично проживав до її смерті і проживає по сьогоднішній день за адресою: АДРЕСА_1 .

Таке прохання ОСОБА_4 було вмотивоване тим, що вона залишилась самотньою, оскільки близьких та інших родичів у неї не залишилось, а єдиною близькою людиною в неї залишився ОСОБА_2 , який за часи подружнього життя свого батька (чоловіка спадкодавця) разом з ОСОБА_4 систематично до них навідувався, здійснював допомогу по домашньому господарству та піклувався за стан здоров`я подружжя (а.с. 85 90).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 19 липня 2018 року (а.с. 16).

Після своєї смерті, ОСОБА_4 , залишила у спадок нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 48 50, 55 - 56).

В грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Балтакси Ірини Вячеславівни з заявою про оформлення на нього спадкових прав, як спадкоємця за законом, оскільки спадкодавець за своє життя не склала (не залишила) заповіту та не мала інших спадкоємців за законом (а.с. 59).

Постановою нотаріуса від 11 січня 2019 року ОСОБА_2 в одержані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 було відмовлено, оскільки ОСОБА_2 не підтвердив родинні чи інші відносини із спадкодавцем, які б наділяли його статусом спадкоємця за законом, а також заявнику нотаріусом було роз`яснено, що для належного оформлення спадкових прав, йому необхідно звернутися до суду з метою встановлення юридичного факту родинних чи інших відносин із спадкодавцем ОСОБА_4 , передбачених ст. 1264 ЦК України (а.с. 17).

Згідно з п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є, зокрема, свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Аналіз викладених норм права свідчить про те, що за відсутності документів, що підтверджують родинні зв`язки між спадкоємцем та спадкодавцем, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій.

За п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суди можуть встановлювати юридичні факти, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у заявника відсутні документи, що підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем, тому він позбавлений можливості, в нотаріальному порядку, оформити свої спадкові права.

За положеннями статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Той факт, що ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини проживав однією сім`єю з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується наданими до суду письмовими поясненнями свідків, довідкою ОСББ «Новорічна 75» від 14 січня 2019 року (а.с. 8, 85 90).

З показань свідків встановлено, що за своїм характером відносини, які існували між ОСОБА_4 та заявником відповідають розумінню сімейних, оскільки вони вели спільне господарство, ОСОБА_2 піклувався про померлу як про рідну особу, між ними склались родинні відносини, як між мачухою та пасинком. До того ж, у свідків, які доволі часто бували у квартирі ОСОБА_4 , ніколи не виникало сумнівів у тому, що між останньою та ОСОБА_2 існують саме сімейні взаємовідносини.

З матеріалів спадкової справи, копію якої на запит суду було надано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтаксою І.В. вбачається, що ОСОБА_4 за своє життя заповіту не складала та окрім ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після померлої до нотаріуса інші особи не зверталися (а.с. 36 59).

У відповідності до п. 2 Постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

П. 5.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам слід враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання однією сім`єю до набрання чинності ЦК.

Згідно частини 2 пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, касаційна судова інстанція визначила та роз`яснила, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Враховуючи наявні у справі докази, а також показання свідків, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_2 проживав однією сім`єю разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Оскільки в інший спосіб встановити зазначений факт неможливо, від його встановлення залежить виникнення у заявника права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 265, 268, 273, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Ірина Вячеславівна про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з січня 2011 року по день смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2019 року.

Суддя С.С. Федоріщев