Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1371/18

25 лютого 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

її представника - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення без надання іншого житла, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення без надання іншого житла.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просили ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні домоволодінням за адресою: с.Пнів, вул.Горішнянка, 23, Надвірнянського району, Івано-Франківської області та виселити його із вище вказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, без надання іншого житла.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не поступало.

Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння № 23, яке знаходиться за адресою: с.Пнів, вул.Горішнянка (вул.Гречка), Надвірнянського району, Івано-Франківської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.10.2003 року, зареєстрованим в реєстрі за № Д-1815, згідно якого позивач придбала у власність вище вказане домоволодіння (а.с.9).

Право власності на домоволодіння за ОСОБА_1 зареєстроване у Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в книзі № 5, за реєстрованим №1050, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 1828567 від 27.10.2003 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.10).

Крім того, на імя позивача видано Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: с.Пнів, вул.Горішнянка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, серія ЯД № 861567, на якій знаходиться вказаний житловий будинок (а.с.14).

Із довідки Пнівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області за № 1664 від 24.05.2018 року вбачається що, ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 і крім неї до складу сімї входить її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Однак, як встановлено в судовому засіданні з 2007 року в даному домоволодінні без реєстрації також фактично проживає співжитель позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній проживаючи в будинку не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні житла та крім того зловживаючи алкогольними напоями постійно вчиняє конфлікти, пошкоджує майно домоволодіння, зокрема поламав двері, розбив вікна.

В судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач зухвало відноситься до неї, неправомірно поводить себе по відношенню до її особистого майна, речей, оскільки в вищевказаному будинку він не зареєстрований, однак добровільно виселятися із домоволодіня не бажає. Крім того, ствердила, що часті суперечки та образи зробили її життя нестерпним, оскільки вона хворіє і потребую спокою, а не постійних конфліктів та образ на свою адресу.

Таким чином, відповідач займає будинок по вул.Горішнянка, 23, у с.Пнів, Надвірнянського району Івано-Франківської області без правових на те підстав, чим позбавляє ОСОБА_1 права користуватися, розпоряджатися та володіти своєю власністю.

Відповідач не укладав із позивачем будь-яких усних чи письмових угод щодо користування вище вказаним будинком.

Згідно ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Вказані норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Зазначена правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, також у Постанові Верховного Суду України №2931 від 15 травня 2017 року.

За правилами ст.383 ЦК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить 150 ЖК УРСР.

Таким чином, положеннями ст.ст.383, 391 ЦК України передбачено право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї.

Відповідно д ч.4 ст.156 ЖК України до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З матеріалів справи не вбачається наявність родинних звязків позивача із відповідачем. Крім того, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_4, однак фактично проживає в будинку позивача, зловживає алкогольними напоями, безпричинно вчиняє сварки та скандали, пошкоджує майно в належному ОСОБА_1 домоволождінні.

Таким чином на вказані правовідносини не поширюється дія норм статтей 64, 156 ЖК УРСР, статті 405 ЦП України, оскільки за встановлених судом фактичних обставин, спір підлягає вирішенню з підстав ст.ст.383 та 391 ЦК України.

Визначальним для захисту права на підставі цих норм є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Таким чином, реєстрація та проживання відповідача в житловому будинку № 23 по вул.Горішнянка, в с.Пнів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, порушує конституційне право позивача як власника даного будинку на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про усунення позивачу перешкод у здійснення права користування та розпорядження своїм майном житловим будинком № 23 по вул.Горішнянка в с.Пнів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, шляхом виселення з нього відповідача.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.11, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.64, 150, 154 ЖК УРСР, керуючись ст.ст.4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, ст.ст.280-282, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні належним їй домоволодінням за адресою: с.Пнів, вул.Горішнянка, 23, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із належного ОСОБА_1 на праві приватної власності домоволодіння № 23, яке знаходиться в с.Пнів по вул.Горішнянка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, без надання іншого житла.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 06.03.2019 року.