Ухвала

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 202/7365/17

провадження № 61-47493 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду області від 31 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2006 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсною, провадження по справі закрито. Згідно морової угоди ОСОБА_2 виділяється в користування двокімнатна квартира АДРЕСА_1 та за ним визнається право власності у цілому на квартиру вартістю 17 242 грн. ОСОБА_3 виділяється у користування майно на суму 16 100 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2006 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду області від 31 жовтня 2018 року повернуто ОСОБА_1 апеляційну скаргу на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про поділ майна подружжя.

У листопаді 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду області від 31 жовтня 2018 року, у якій заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати.

У відкритті касаційного провадження на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року слід відмовити з таких підстав.

Згідно пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Враховуючи викладене, вказана ухвала суду першої інстанції відсутня в переліку ухвал, зазначених у частині першій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, слід відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року не підлягає касаційному оскарженню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на ухвалу Дніпровського апеляційного суду області від 31 жовтня 2018 року, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однієюз основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 33 342 грн, яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 ? 100 = 176 200).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пункту 1 частини першої та пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду області від 31 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про поділ майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта