Постанова
Іменем України
29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 634/725/16-ц
провадження № 61-45882св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , органу місцевого самоврядування Сахновщинської селищної ради Харківської області, третя особа Сахновщинське мале госпрозрахункове комунальне підприємство технічної інвентаризації, про захист цивільного права, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 03 травня 2018 року у складі судді Нестеренко О. С. та постанову апеляційного суду Харківської області

від 12 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бровченка І. О., Бурлака І. В.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Сахновщинська селищна рада Харківської області,

третя особа Сахновщинське мале госпрозрахункове комунальне підприємство технічної інвентаризації,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , Сахновщинської селищної ради Харківської області, третя особа Сахновщинське мале госпрозрахункове комунальне підприємство технічної інвентаризації, в якому просив: визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07 грудня 2012 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 ; скасувати державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно та визнати право власності на цей будинок за позивачем.
2. Позовна заява мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_5 , який на день смерті був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 .
3. За життя ОСОБА_5 збудував на земельній ділянці, яка була йому надана у безстрокове користування, житловий будинок «А1», до нього тамбур «а», ганок «а», надвірні будівлі: два сараї «Б», «В», вбиральня «У», ворота «№1», огорожа «№2», дійсна інвентарна вартість будинку з надвірними будівлями становить 131 019 грн.
4. Позивач є сином ОСОБА_5 та спадкоємцем за заповітом від 21 липня 1987 року.
5. У встановлений законом шестимісячний термін, позивач звернувся до державного нотаріуса Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини.
6. Постановою державного нотаріуса Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області від 29 липня 2016 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями у порядку спадкування.
7. Позивач зазначив, що ОСОБА_4 порушила його право на спадкування за заповітом, незаконно отримала документи про право власності на будинок, отримала рішення виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області від 29 листопада 2012 року про визнання за нею права власності на домоволодіння та свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 07 грудня

2012 року, зареєструвала його у Сахновщинському малому госпрозрахунковому комунальному підприємстві технічної інвентаризації.
8. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, після її смерті відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 мають намір успадкувати вищевказаний будинок, з чим позивач не погоджується.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

9. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області

від 03 травня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.
10. Судові рішення мотивовані тим, що позивачем не доведено факт виникнення у його батька права власності на спірний будинок з надвірними будівлями, а також - незаконності рішення органу місцевого самоврядування про визнання права власності на спірне домоволодіння за відповідачем, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відсутні підстави для визнання за вимогами позивача незаконними правовстановлюючих документів на спірний будинок.
11. Документи технічної інвентаризації не свідчать про закінчення реконструкції (закінчення будівництва) будинку та не є правовстановлюючими документами, на підставі яких у спадкодавця ОСОБА_5 виникло право власності. Позивач мав право звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на будівельні матеріали, з яких складається не введений до експлуатації на день смерті батька позивача спірний будинок з надвірними будівлями. Однак таких вимог він до суду не заявляв і судом вони не розглядалися.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

13. Касаційна скарга мотивована тим, що згідно технічного обстеження та висновку архітектора Сахновщинського району Харківської області у січні

1972 року встановлено, що будинок АДРЕСА_1 підлягав перебудові, яку в подальшому здійснював ОСОБА_5 . У період перебудови будинку ОСОБА_5 працював у Сахновщинському районному військовому комісаріаті і до дня смерті проживав у будинку. У 1975 році ОСОБА_5 завершив перебудову будинку та здійснював введення його в експлуатацію, звертався до Сахновщинського МБТІ, отримав акт на введення в експлуатацію перебудованого будинку. Тобто, ОСОБА_5 у встановленому законом порядку здійснив перебудову будинку з надвірними будівлями на земельній ділянці, яка була надана йому у безстрокове користування, та відповідно до заповіту, який є чинним, заповів усе належне йому майно позивачу.
14. Разом із тим, 29 липня 2016 року позивачу стало відомо про протиправні дії ОСОБА_4 , яка порушила його право на спадкування майна за заповітом, незаконно отримала рішення виконавчого комітету про її право власності на зазначений будинок. Відповідач була обізнана про заповіт на користь позивача, про відкриття спадкової справи, але не надала Сахновщинській селищній раді Сахновщинського району Харківської області жодних доказів на будівництво будинку, земельна ділянка під забудову їй не надавалась, будівельних матеріалів не придбавала, не мала доходів, які б давали їй можливість збудувати будинок. Договір з ОСОБА_5 на сумісну перебудову будинку та угоду про перехід права власності на будинок чи відчуження будинку у будь-який спосіб ОСОБА_6 не укладала. Виконавчий комітет селищної ради не перевіряв права ОСОБА_4 на будинок, не здійснював контроль за виконанням власного рішення на перебудову будинку.
15. Виконавчий комітет Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області порушив підпункт б пункту 10 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розділ 6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, не перевірив правову реєстрацію зазначеного будинку, не встановив коло спадкоємців, та не врахував, що ОСОБА_1 звернувся з заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини і була відкрита спадкова справа, у зв`язку з чим незаконно визнав право власності на спірний будинок за ОСОБА_4 та не звернув належної уваги на те, що цей орган 14 січня 1972 року своїм рішенням надав дозвіл ОСОБА_5 перебудовувати будинок.

16. Після смерті ОСОБА_5 , документи про його право власності на будинок знаходилися у цьому будинку. ОСОБА_4 мала доступ до цих документів, та скориставшись ними, оформила право власності на себе.
17. Вирішуючи даний спір, суди порушили вимоги статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено, що записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними, чим порушені права власника майна ОСОБА_5 та позивача, як спадкоємця.
18. Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

19. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
20. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
21. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
22. Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. Батьком позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24. 21 липня 1987 року ОСОБА_5 склав заповіт на користь позивача

ОСОБА_1 .
25. За життя ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка площею 800 кв. м під забудову та надано дозвіл на перебудову домоволодіння по АДРЕСА_1 .
26. З акту про технічну інвентаризацію на житловий будинок вбачається, що за період з 01 грудня 1960 року по 22 жовтня 1987 року у домоволодінні був перебудований будинок, сарай, веранда.

27. Акт на спірне домоволодіння, в якому володільцем зазначено

ОСОБА_5 , містить відомості про те, що будинок збудований 1965 році. Згідно довідки про належність, технічний стан жилого будинку і площі земельної ділянки, в якому станом на 04 березня 1972 року зазначено про реєстрацію будинку на праві особистої власності за ОСОБА_5 , вказано про його зношеність в цілому на 68%.
28. Рішенням виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради депутатів трудящих Сахновщинського району Харківської області від 14 січня 1972 року ОСОБА_5 надано дозвіл на перебудову будинку по

АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що будинок прийшов у непридатність і подальше проживання в ньому неможливе.
29. При цьому, відповідно до записів у будинковій книзі за адресою по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 був знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою 11 жовтня 1976 року.
30. У вищевказаному заповіті, на день його складення 21 липня 1987 року, місцем проживання ОСОБА_5 зазначено с. Токарі Лебединського району Сумської області.
31. 18 жовтня 2012 року ОСОБА_4 звернулася до виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради Харківської області з заявою про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, який вона побудувала в 1975 році, але документи не виготовила.
32. Рішенням виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради Харківської області від 29 листопада 2012 року визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .
33. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
34. На день перебудови вказаного вище будинку та реєстрації права власності ОСОБА_4 проживала у вказаному будинку по день смерті та станом на 13 січня 1997 року була абонентом - споживачем скрапленого газу за вказаною адресою.
35. Заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 до нотаріальної контори подали: за законом другої черги її брат позивач ОСОБА_1 , та відповідачі (онуки) ОСОБА_7 , ОСОБА_3 за заповітом.
36. Постановою державного нотаріуса Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області 29 липня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом

ОСОБА_5 на будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою:

АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не подано документів на підтвердження права власності спадкодавця.
37. Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлений станом на 10 серпня 2016 року, власником зазначена ОСОБА_4 .
38. Після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтв про право на спадщину за заповітом або за законом державною нотаріальною конторою не видавалось.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

39. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
40. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
41. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
42. У справі, яка переглядається, спір виник щодо визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на перебудований у

1975 році будинок АДРЕСА_1 , який за твердженнями позивача побудований його батьком ОСОБА_5 у 1975 році.
43. Вирішуючи спір, суди відхилили у якості доказів копії матеріалів технічної інвентаризації на спірний житловий будинок, які були надані ОСОБА_1 . Сахновщинським комунальним підприємством технічної інвентаризації, посилаючись на те, що подані позивачем докази безспірно не підтверджують, що саме ОСОБА_5 здійснив реконструкцію та збудував новий будинок взамін раніше збудованого.
44. З обставин справи слідує, що моментом відкриття спадщини є

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

45. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР 1963 року, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

46. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.
47. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

48. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
49. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
50. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

51. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
52. Відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, пунктом 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 19 січня 1976 року № 1/5, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі повинно бути також зазначено: дані про склад будинку, розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.
53. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим.
54. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися актами органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.
55. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.
56. При вирішенні цього спору залишились не перевіреними фактичні та правові підстави виникнення права власності на житловий будинок, який збудований до 1992 року та на який були відсутні правовстановлюючі документи на день смерті ОСОБА_5 .
57. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

58. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво є незавершеним.
59. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника, входять до складу спадщини, в тому числі обов`язок забудовника у встановленому законом порядку здати житловий будинок в експлуатацію.
60. Під час розгляду справи суд не врахував зазначені положення, належним чином не визначився із спірними правовідносинами та не встановив норму закону, яка діяла на момент їх виникнення і підлягала застосуванню.
61. Судами не враховано, що у даному випадку до правовідносин щодо спадкування слід застосовувати норму, яка діяла на час відкриття спадщини, а до правовідносин щодо набуття права власності на будинок - законодавство, яке було чинним на момент закінчення будівництва.
62. У спірних правовідносинах судам необхідно з`ясувати закон, який діяв на момент їх виникнення, встановити забудовника спірного домоволодіння, перевірити наявність документів і відомостей, які відповідно до діючих на момент проведення перебудови нормативно-правових актів підтверджували право власності на нерухоме майно або право користування ним, встановити дату закінчення будівництва, ким саме воно здійснювалось, чи введений будинок в експлуатацію, ким саме та на підставі яких документів, перевірити доводи позивача щодо незаконності рішення виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради Харківської області від 29 листопада 2012 року, яким визнано право власності на спірне домоволодіння за ОСОБА_4 , та підстави його прийняття.
63. Таким чином, суди не надали належної оцінки спірним правовідносинам та не визначилися з нормою закону, яка підлягає застосуванню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

64. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

65. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

66. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судами не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 03 травня

2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року скасувати.
3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська