У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019 Справа №607/12374/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільськї області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Осів І.В.,

заявника ОСОБА_1, представника заявника адвоката ОСОБА_2, стягувача ОСОБА_3, представника заінтересованої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №607/12374/17 виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що заочним Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційні втрати в розмірі 132 378,38 гривень та три відсотки річних в сумі 15 750,75 гривень. На підставі даного рішення суду 19 квітня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/12374/17, який пред'явлено до виконання у Державну виконавчу службу. 29 жовтня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат у розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних в сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у сумі 1601,34 гривень. Також, 29 жовтня 2018 року державним виконавцем Палюх І.М., винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 14 973,04 гривень. 22 листопада 2018 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності з метою визначення ринкової вартості майна. 28 листопада 2018 року, в порядку ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. На виконання вимог ухвали Тернопільського апеляційного суду №607/12374/17 від 03 грудня 2018 року, державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2018 року змінено та зменшено суму стягнення, зокрема стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати в сумі 101402,93 гривень та три відсотки річних в сумі 10065,78 гривень; в решті рішення суду залишено без змін. 14 лютого 2019 року нею (ОСОБА_1В.) подано заяву в Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, у якій вона повідомила орган ДВС, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року змінено рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року та зменшено суму стягнень, у звязку із чим просила не вживати жодних дій щодо примусового стягнення із неї коштів за виконавчим листом №607/12374/17 виданим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, оскільки вказаний виконавчий лист підлягає поверненню. Однак, 15 лютого 2019 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у якій зазначено, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 рішення Тернопільського міськрайонного не скасовано, проте, зменшено суму боргу, тому виконання рішення підлягає поновленню. За вказаних обставин заявник вважає, що виконавчий лист №607/12374/17 виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із неї (ОСОБА_1 )в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень підлягає скасуванню, оскільки на підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем вживаються заходи по стягненню із неї грошових коштів в сумі 149730,47 гривень, натомість постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року суму стягнень зменшено та стягнуто заборгованість у розмірі 111468,71 гривень, що є на 38261,76 гривень меншою, ніж та, яка зазначена у виконавчому листі та постанові про відкриття виконавчого провадження.

У судовому засідання заявник та її представник заяву підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених у ній.

Стягувач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви та вказала, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Представник Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Судом установлено:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційні втрати в розмірі 132 378,38 гривень та три відсотки річних в сумі 15 750,75 гривень.

На підставі зазначеного рішення суду 24 жовтня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист №607/12374/17 про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрат суду від 19 квітня 2018 року набрало законної сили 19 жовтня 2018 року.

При примусовому виконанні виконавчого листа №607/12374/17, 29 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57518077 про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 інфляційні втрати в розмірі 132 378,38 гривень, три відсотки річних в сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати в сумі 1601,34 гривень.

У вказаній постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №57518077 зазначено, що спірний виконавчий лист видано Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 19 квітня 2018 року. Натомість, у судовому засіданні установлено, що датою видачі виконавчого листа №607/12374/17 про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень є 24 жовтня 2018 року, що не заперечувалось заявником, її представником, стягувачем та державним виконавцем.

Також, 29 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4, винесено постанову про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 14 973,04 гривень.

22 листопада 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого листа №607/12374/17 винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності з метою визначення ринкової вартості майна приміщення офісу, що знаходиться за адресою: вул. С. Крушельницької, 43/48, м. Тернопіль.

Як убачається із Інформації про виконавче провадження №57518077 від 17 лютого 2019 року, виконавчий лист №607/12374/17 виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень надійшов у Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 24 жовтня 2018 року. Також, із вказаної Інформації про виконавче провадження вбачається, що 18 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Палюх І.М. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» до завершення розгляду справи апеляційним судом.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року змінено та зменшено суму стягнення, зокрема стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати в сумі 101402,93 гривень та три відсотки річних в сумі 10065,78 гривень; в решті рішення суду залишено без змін.

15 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 винесено постанову про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/12374/17 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання.

Згідно ч.2ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Case of Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відтак, за змістом вказаної норми, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- предявлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на предявлення цього листа до виконання.

За даних обставин, суд вважає, що наявні інші причини, передбаченів частині другій статті 432 ЦПК України, а саме , неприпинення обовязку боржника, який підлягає виконанню, а те,що апеляційному порядку змінено рішення суду .

Виконавчий лист №607/12374/17 виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень боржником не виконано. Натомість, постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року змінено рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня, зменшено розмір стягнення, зокрема: стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати в сумі 101402,93 гривень та три відсотки річних в сумі 10065,78 гривень. Відтак, з огляду на те, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року змінено рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, у боржника ОСОБА_1 відсутній обовязок по сплаті сум боргу, а саме: інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень, які стягнуто рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року та на підставі якого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/12374/17 про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень. Таким чином, у боржника ОСОБА_1 наявний обовязок по сплаті інфляційних втрат в сумі 101402,93 гривень та три відсотки річних в сумі 10065,78 гривень, відповідно до постанови Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року.

Як убачається із матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 зверталась до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції із письмовою заявою, у якій просила не проводити стягнення із неї сум заборгованості на підставі виконавчого листа №607/12374/17 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, оскільки рішення суду на примусове виконання якого виданий вказаний виконавчий лист змінено постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року.

Однак, у судовому засіданні установлено та не заперечувалось сторонами, що по даний час виконавчий лист №607/12374/17 виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень перебуває на примусовому виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «ОСОБА_6 проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність визначених законом підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа №607/12374/17 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень.

На підставі наведеного та керуючись статтями 432, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист №607/12374/17 виданий 24 жовтня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області.

Дата складення та підписання ухвали суду 05 березня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_7