Справа № 266/1119/18
Провадженя№ 2/266/93/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.04.2019 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді - Курбанової Н.М.,
за участю секретарів - Широкової Г.К., Макогон С.Б., Циганкової М.М.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представників відповідача Маросіна М.О., Котенджи О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовавтогаз» про встановлення факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Азовавтогаз» про встановлення факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та моральної шкоди.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ., що діє на підставі договору про надання юридичних послуг, позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того пояснив, що зі слів директора ТОВ «Азовавтогаз» йому відомо, що ОСОБА_1 не знаходився у трудових відносинах з відповідачем, навчання для роботи з небезпечним обладнанням не проходив, договорів про матеріальну відповідальність з ним не укладалося. ОСОБА_1 звертався з приводу працевлаштування на АГЗС, йому було запропоновано ознайомитися з діяльністю АГЗС та умовами роботи, дізнатися щодо обов`язків оператора АГЗС. ОСОБА_1 на АГЗС не стажувався, він три дні приходив дивився на умови праці. Заяву з проханням щодо працевлаштування, трудову книжку ОСОБА_1 відповідачу не надавав. На протязі тих трьох днів ОСОБА_1 автомобілі не заправляв, грошей від покупців не отримував. Доказів трудових відносин з відповідачем ОСОБА_1 до суду не надав. Вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, заперечував проти задоволення позову, пояснив, що він працює на посаді технічного директора ТОВ «Азовавтогаз» з 23.01.2017р., в його обов`язки входить всі технічні проблеми підприємства, іноді він розмовляє з особами, яких вони планують взяти на роботу, ознайомлює людей з обов`язками, місцем роботи. Йому повідомляють про поломки на підприємстві. У нього з ОСОБА_1 був конфлікт. В 2017 році, чітко не пам`ятає коли, він зібрав на об`єкті декілька осіб, яких планував взяти на роботу, він одразу побачив, що ОСОБА_1 не підходить для цієї роботи. Вони зустрічалися на АГЗС, розташованій по пр. Металургів. Він запам`ятав ОСОБА_1 , т.я. він спитав чи можна отримати гроші вперед. Він відповів, що ні і роз`яснив, що він спочатку повинен пройти навчання, отримати дозвіл, пройти стажування, а тільки після цього приступити до роботи і відмовив йому у прийнятті на роботі. Після чого в той же день ОСОБА_1 почав дзвонили по телефону його дружині та говорив, що йому потрібні гроші для проїзду на роботу, придбання їжі. Він передзвонив ОСОБА_1 та попросив, щоб він їх більше не турбував. Його здивувало, що позивач за освітою юрист, адвокат, добре одягнений і прийшов працевлаштовуватися заправником. ОСОБА_1 не працевлаштовувався до них на підприємство, він не виходив і не працював у зміні, касу йому не довіряли. Коли ОСОБА_1 приходив, на заправці працювала інша людина. На різник об`єктах у них були різні графіки, на заправці по пр. Металургів в них був графік з 08.00год. до 17.00год., працював один заправник у зміну та станом на 2017 рік не всі заправки, адреси яких були вказані в дисконтних картах, працювали, так як не всі документи для роботи були отримані. У них в 2017р. були знижки, дисконтні картки, невелика кількість, біля 1000шт., яку він та його дружина роздавали знайомим, рідко заправники віддавали особам, що часто заправлялися. Картки були не іменні, і не зрозуміло на якій заправці, хто її видав. Він скасував він ці картки тому, що ці картки люди почали передавати один одному. На картках зазначені вірні адреси АГЗС. В обов`язки заправника входило: заправляти автомобілі, пробивати касовий чек, отримувати гроші, вести касовий журнал, звіти. Заправники працюють у них на різних об`єктах. Люди, що бажають працювати у них на підприємстві, спочатку проходять навчання в «Маріупольгазі», потім в навчальному центрі, розташованому по вул. Артема, отримують посвідчення та допуски по електрообладнанню. Їх підприємство регулярно перевіряють контролюючі органи: податкова, прокуратура, порушень встановлено не було, тому їх жодного разу не штрафували, всі працівники підприємства пройшли навчання, одягнені в форму. Стажування триває від тижня до двох. Просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює заправником у ТОВ «Азовавтогаз» з 2016 року, працював на заправці, розташованій по проспекту Металургів, буд. 135а, іноді він працював на підміні на інших заправках. Перед тим, як приступити до роботи, він проходив навчання з техніки безпеки. Він отримав посвідчення, яке дозволяє йому працювати заправником на заправці. ОСОБА_1 він не знає, не бачив раніше на заправці. З квітня 2017р. по лютий 2018р. він змінював ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , працював періодично, раз-два на тиждень, працював з 08год. по 17год., днем. Були вихідні, які випадали на різні дні. Керівництво збирало колектив 1-2 рази в місяць, чоловік 9-10 заправників, це було десь в 2016-2017р.р., хто міг, той і приходив, чи на заправці на вул. Тополиній, чи на площі Кірова. Був директор, який проводив нараду. На зборах, інструктажі ОСОБА_1 він не бачив ніколи. З ранку до 08 години заправники передають йому зміну, гроші, записи щодо грошів за зміну, касовий апарат, показання лічильника, заповнений журнал. Він брав вихідний у неділю. Коли він відпрацював зміну, приїжджав директор, перераховували касу, вона брала основну суму грошей, залишала частку гроші, фіксували показання лічильника, після чого він закривав заправку та уходив додому. Заправники проходять навчання кожен рік. Він знає 3 заправки, на яких працював з 2016р. по 2017 р., чи наявні ще заправки, йому не відомо. З 2018р. заправки почали працювати цілодобово. Директор видавав дисконтні картки скидки, він записував № автомобіля, якому видав дисконтну картку. Заправники без відома директора не могли видати дисконтну картку. Дисконтна картка надавалася конкретній особі, яка могла передати її іншій особі, яка може заправляти інший автомобіль, але він записував номер автомобіля.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він працює охоронником ДНЗ № 119. ОСОБА_1 його однокласник та кум, який попав у скрутне матеріальне становище. Він знає менеджера мережі заправок, найменування якої він не знає. Він допоміг ОСОБА_1 працевлаштуватися та приїжджав до ОСОБА_1 заправлятися. Заправка розташована за мостом справа по ходу з Центрального в Кальміуській район. ОСОБА_1 працював з зими 2017р., місяці чотири. ОСОБА_1 особисто заправляв його автомобіль, він давав йому гроші. ОСОБА_1 ходив до комп`ютера, касира там не бачив. Режим роботи заправки цілодобовий. З самого початку ще був журнал, куди записували знижки при заправці, потім ОСОБА_1 дав йому картку зі знижкою 10 відсотків. В мережі було не менш 6 заправок, вони працюють по такому ж режиму, як і заправка ОСОБА_1 У ОСОБА_1 виник конфлікт з керівництвом, матеріальний спір, тому ОСОБА_1 вирішив звільнитися. Йому відомо щодо погроз з боку господаря мережі заправок, якого він давно знав, відносно ОСОБА_1 Він бачив зимою ОСОБА_1 , який чистив під`їзд до газової колонки. ОСОБА_1 нервував з приводу проблем на роботі. Чеки з заправки він віддав ОСОБА_1 Точну адресу заправки, де працював ОСОБА_1 , він назвати не може.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він знає ОСОБА_1 з дитинства, вони навчалися в одній школі. ОСОБА_1 з початку 2017р. відчував матеріальні труднощі, у нього була відсутня робота та він зустрівся з ним на заправці, коли той почав працювати заправником, сказав, що платять. Заправка розташована на перехресті пр. Металургів і 7 проїзду. ОСОБА_1 позмінно працював, троє суток вдома, сутки працює. Була опція на заправці, він попросив записати його і отримав картку по акції зі знижкою. Про працевлаштування ОСОБА_1 йому нічого не відомо. З весни 2017р. бачив ОСОБА_1 на роботі до початку 2018р., зими - весни. Він особисто заправлявся у ОСОБА_1 , той відкривав вентиль, заправляв. Заправка працює цілодобово. По картці він використовував знижки при заправці свого автомобіля. Касирів на заправці немає. Він віддавав гроші завжди заправнику. При ОСОБА_1 касира не було, він сам брав гроші, уходив з ними в вагончик. Він заправляв свій автомобіль газом по мірі необхідності. У заправок є мережа, заправки розташовані і в інших районах. Він не знає назви підприємства, де заправлявся у ОСОБА_1 Чеків про придбання газу на тій заправці, де працював ОСОБА_1 , у нього не має, він їх не зберігав. Підтверджує, що заправлявся на тому підприємстві, назва якого зазначена на картці з акцією.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він працює заправником, позивача не знає. Працював заправником з жовтня 2017р. на заправці по АДРЕСА_1 , підміняв заправників по пр. Металургів. Працював з 08.00год. до 17.00год. Виходив працювати на пр. Металургів від 1 до 4 разів в місяць, якщо людина захворіла, чи з сімейних обставин. Гроші за заправку брали самі, потім звітували. ОСОБА_1 на цій заправці він не бачив. Він офіційно працевлаштований на підприємстві, в нього наявний запис в трудовій книжці. На підприємстві влаштовувалися організаційні заходи, на якому були присутні всі заправники, керівництво, ОСОБА_1 він не бачив, їм розповідали про зміни в роботі, тарифах. Збори відбуваються десь раз на місяць. Для працевлаштування вони проходили комісію, він працевлаштувався за об`явою десь чи в газеті, чи по телебаченню. Для роботи заправником проходив спеціальні курси, він має технічну освіту. Зустрівся з господарем Котенджи, він розповів стосовно заробітної плати, проходження комісії в лікарні профоглядів. Потім він пройшов курси з техніки безпеки, як працювати з обладнанням, здавав екзамени, в нього є посвідчення та додатково проходив тести на реакцію. Він ходив на тести 2 дні. Він не приступив до роботи до того, поки не пройшов всі курси. Котенджи Олесксандр стажував його, показував, як працює пістолет, колонка. Він проводив стажування три дні по 4-5 годин. Його стажували на АГЗС на вул. Тополиній. При оформленні на роботу в офісі він був один раз, написав заяву, віддав трудову книжку, висновок медкомісії. Працював цілодобово. На заправці був журнал обліку даних лічильника, при ньому давали квитанції приходу газу, він заносив все в журнал, такий журнал був прошитий, стояла печатка, листи були пронумеровані. Журнал привозив директор. На заправці є карткова система скидок. З початку року роздавали клієнтам картки номерні, дані клієнтів заносилися у журнал. Картки видавалися на рік, вони захищені, їх не підробиш. Вони записували номер картки і суму знижки. Постійного клієнта на картці він обирав сам. Заробітна плата видається готівкою. В журналі пишеться літраж, від цього нараховується заробітна плата, раз на тиждень. Він розписувався в журналі, брав гроші в касі з відома та вказівки директора. Він не прибирає територію заправки. На АГЗС по пр. Металургів в 2017р. він знав всіх заправників в лице.
Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Частиною 4 ст. 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, протоколом № 1 установчих зборів засновників від 07.04.2016р., наказом ТОВ «Азовавтогаз» № 1 від 11.04.2016р., директором ТОВ «Азовавтогаз» призначено ОСОБА_13 (а.с. 49-51, 87).
Згідно з наказом ТОВ «Азовавтогаз» № 12/16-21 від 16.12.2016р., встановлений графік роботи на всіх АГЗП ТОВ «Азовавтогаз» на 2017р.: з 08.00год. до 17.00год, перерва з 12.00год. до 13.00год, вихідні субота, неділя (а.с. 88).
Відповідно до посадової інструкції № 3 оператора заправних станцій, затвердженої наказом директора № 5/16-1 від 03.05.2016р., з інструкцією ознайомлені під підпис: ОСОБА_6 07.06.2016р., ОСОБА_14 02.12.2016р., ОСОБА_15 . 23.01.2017р., ОСОБА_16 . 23.01.2017р., ОСОБА_17 . 01.03.2017р. , ОСОБА_18 01.09.2017р., ОСОБА_12 . 13.10.2017р., ОСОБА_19 . 01.09.2017р., ОСОБА_20 . 26.06.2018р., ОСОБА_21 . 07.09.2018р., ОСОБА_22 . 14.09.2018р., ОСОБА_23 -20.09.2018р. (а.с. 94).
Відповідно до щомісячних відомостей на виплату грошей ТОВ «Азовавтогаз» за період з 2ої половини квітня 2017р., 1 половину травня 2017р., 2 половину червня 2017р., за 1 половину липня 2017р., з серпня 2017р. по лютий 2018р. виплачена заробітна плата: ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 (а.с. 55-60).
Згідно з розрахунково-платіжними відомостями ТОВ «Азовавтогаз» за період з квітня 2017р. по грудень 2017р., відпрацьовано дні та нарахована заробітна плата: директору ОСОБА_13 , технічному директору Котенджи О.В., операторам-заправникам - ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 (а.с. 61-65).
Таким чином, судом встановлено, що на підприємстві ТОВ «Азовавтогаз» станом на квітнень 2017 року та по лютий 2018 року були працевлаштовані заправники АГЗС, а також директор та технічний директор, які отримували офіційно, згідно відомостей, заробітну плату та в штатному розписі та відомостях на отримання заробітної плати прізвище ОСОБА_1 відсутнє.
Крім того, при досліджені посадової інструкції № 3 оператора заправних станцій, судом встановлено, що з нею ознайомлені всі заправники, які зазначені у штатному розписі підприємства.
Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , які є працівниками зазначеного підприємства за період 2017-2018 роки, та працевлаштовані як заправники АГЗС, спростували факт трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ «Азовавтогаз» та їх пояснення не суперечать іншим доказам по справі.
Крім того, суд звертає увагу, що для доступу для роботи на АГЗС, працівник повинен пройти необхідне навчання, отримати дозволи, пройти відповідне стажування, та тільки після цього приступити до виконання обов`язків заправника АГЗС.
Доказів проходження навчання, наступного стажування на АГЗС ТОВ «Азовавтогаз» ОСОБА_1 . суду не надано.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є письмові документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною 2 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчених копіях, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Враховуючи вимоги Цивільно-процесуального кодексу України, суд вважає неналежними доказами та не може покласти в основу рішення як доказ надану позивачем фотокопію сторінки в клітинку, на якій містяться рукописні записі, в тому числі : «10.06.2017р. зарплата ОСОБА_25 600грн.», оскільки, в розумінні ст. 79 ЦПК України, дана копія сторінки не є достовірним доказом, на підставі якого можна встановити факт виплати заробітної плати ОСОБА_1 керівником ТОВ «Азоавтогаз» (а.с. 82). Крім того, в сенсі ст. 95 ЦПК України, суду не надано оригіналу зазначеного аркуша та не визначено його походження.
Посилання позивача на дисконтну картку ТОВ «Азовавтогаз» № 0034, скидка 10% на АГЗП, як на підтвердження факту його трудових стосунків з відповідачем, суд також не може взяти до уваги, оскільки вона не підтверджує, що була видана саме ОСОБА_1 клієнтам відповідача під час заправки газом автомобілів на АГЗС, і не підтверджує видачу певній особі, оскільки не є іменною, також із зазначеної дисконтної картки не можливо встановити коли вона була видана та термін її дії.
В той самий час представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що дисконтні картки, одна з яких мається в матеріалах справи, видавалися значно пізніше того періоду, який зазначає позивач та вже не є діючими, та ці обставини стороною позивача не спростовані.
Надані стороною позивача фіскальні чеки (а.с.100) ТОВ «Азовавтогаз» як доказ наявності трудових стосунків позивача з відповідачем, не можуть бути взяті судом до увагу, так як зазначені фіскальні чеки видані за липень та серпень 2018 року та частка з них видавалася на інших АГЗС за іншими, ніж АГЗС по пр. Металургів, адресами розташування, та за період, який виходить за межі позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 у позові.
Також суд звертає увагу, що копія заяви ОСОБА_1 від 02.03.2018р., згідно з тексту якої ОСОБА_1 звертався до директора ТОВ «Азовавтогаз» з проханням звільнити його з підприємства з 03 березня 2018р., виплатити йому заборгованість по заробітній платі за січень-лютий 2018р. в розмірі 3503,28грн., виплатити вихідну допомогу, отримана під підпис невідомою особою, без зазначення прізвища, крім того в заяві ОСОБА_1 зазначив, що він уклав з ТОВ «Азовавтогаз» цивільно-правовий договір, тобто не знаходився у фактичних трудових стосунках.
Зазначена заява ОСОБА_1 не узгоджується з його поясненнями та позовними вимогами, в яких він наполягав на фактичних трудових стосунках з відповідачем та просив встановити цей факт за період з квітня 2017 року по січень 2018 року, але стягнути заробітну плату за січень 2018 року, лютий 2018 року.
Розрахунок заборгованості по заробітній платі, наведений позивачем, не узгоджується із дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме розрахунково-платіжними відомостями за вказаний період, наданий стороною відповідача щоо нарахування заробітної плати, утримання податків операторам - заправникам АГЗС,
Крім того, суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснювали, що бачили, як ОСОБА_1 працював заправником на АГЗС по пр. Металургів, так як зазначені свідки не змогли назвати ні назву підприємства, ні підтвердити факт заправки своїх автомобілів на заправці по пр. Металургів, крім того свідки перебувають у тривалих товариських стосунках з позивачем, не є працівниками підприємства. Свідок ОСОБА_10 в своїх поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 працював на заправці десь чотири місяці, починаючи з зими 2017 року, а свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_1 працював на заправці з весни 2017 року та до початку зими-весни 2018 року. Зазначені пояснення свідків є суперечливими, та не узгоджуються з поясненнями самого позивача, який зазначив, що фактично працював з квітня 2017 року по січень 2018 року.
Враховуючи вищевикладене і той факт, що перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем у період з квітня 2017р. по січень 2018р., не доведений позивачем належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог щодо встановлення факту трудових стосунків з ТОВ «Азовавтогаз», а відповідно і позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та моральної шкоди, оскільки вони є похідними від позовної вимоги про встановлення факту перебування у трудових відносинах.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується нормами ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, в позові йому відмовлено, то на підставі частин 6 та 7 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне компенсувати витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовавтогаз» про встановлення факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення 03.05.2019 року.

Суддя Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_2

Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовавтогаз», ідент.код 40410121, пр. В.Бойко, буд. 6а, м. Маріуполь, 87504