ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1265/19 Справа № 204/6285/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності права власності, встановлення Факту набуття права власності в порядку спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з багаторазово уточненим позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 про встановлення факту належності права власності, встановлення факту набуття права власності в порядку спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, вмотивовуючи його тим, що ОСОБА_3 (батько її чоловіка - ОСОБА_4О.) ще за життя зніс житловий будинок літ. А-1, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 1964 року, а замість нього побудував новий житловий будинок літ. В-1, прибудову літ. В1-1 з господарськими спорудами на земельній ділянці загальною площею 818 кв.м по вул.Чухновського,86 у м.Дніпрі, 10 серпня 1998 року ОСОБА_3 помер та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належало зазначене домоволодіння.

Зазначала, що її чоловік - ОСОБА_4 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після його смерті, сумісною пропискою зі спадкодавцем, однак, своїх спадкових прав він належним чином не оформив.

Також ОСОБА_4 звернувся до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про встановлення факту виникнення майнових прав громадян. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року було встановлено факт належності ОСОБА_3 договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 18 лютого 1964 року за реєстром №1-680 і зареєстрованого в реєстрову книгу Дніпропетровського інвентаризаційного бюро 12 травня 1964 року під №171-113.

Вказувала, що 17 листопада 2009 року її чоловік склав заповіт, згідно з яким усе належне йому майно заповів їй, а 02 березня 2013 року помер та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належить спірне домоволодіння, і вона 13 березня 2013 подала до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що постановою державного нотаріуса від 18 грудня 2014 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне домоволодіння, у звязку з тим, що житловий будинок літ. А-1 знесено, а замість нього побудований новий будинок літ. В-1, а у неї відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ, а тому вона просила суд ухвалити рішення яким: встановити факт належності права власності ОСОБА_3, який помер 10 серпня 1998 року, на домоволодіння №86 по вул.Чухновського у м.Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м, житловою площею 54,3 кв.м; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І; встановити факт набуття права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння №86 по вул.Чухновського у м.Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м, житловою площею 54,3 кв.м; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі №1-11, І - ОСОБА_4, який помер 02 березня 2013 року та є спадкоємцем за законом після померлого 10 серпня 1998 року батька ОСОБА_3В; визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння №86 по вул.Чухновського у м.Дніпрі за ОСОБА_2, яка є спадкоємцем за заповітом, після померлого 02 березня 2013 року чоловіка - ОСОБА_4 і яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м, житловою площею 54,3 кв.м; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірне майно, яке належало померлим, було знесено та побудоване нове, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористались.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з подальшою відмовою у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 02 березня 2013 року помер ОСОБА_4 (т.1 а.с.24).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, зі слів позивача ОСОБА_2, крім іншого, складається з домоволодіння №86 по вул.Чухновського у м.Дніпрі, що складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м, житловою площею 54,3 кв.м; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі №1-11, І.

Позивач ОСОБА_2 є дружиною, а ОСОБА_1 - сином покійного ОСОБА_4

ОСОБА_3 (батькові її чоловіка ОСОБА_4О.) за життя належало домоволодіння №86 по вул. Чухновського в м.Дніпропетровську (нині Дніпро) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18 лютого 1964 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстром №1-680 і зареєстрованого в реєстрову книгу Дніпропетровського інвентаризаційного бюро 12 травня 1964 року під №171-113.

Вказаний факт встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року у цивільній справі №2о-47/2011, яке скасовано не було та набрало законної сили 29 квітня 2011 року (а.с.15).

17 листопада 2009 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №4-3602, яким заповів усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки, які належатимуть йому - ОСОБА_2 (т.1 а.с.22).

ОСОБА_3 було знесено старе домоволодіння №86 по вул.Чухновського у м.Дніпрі та на його місці самочинно побудоване нове домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м, житловою площею 54,3 кв.м; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка - ОСОБА_4, померлого 02 березня 2013 року.

18 грудня 2014 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на домоволодіння №86 по вул.Чухновського у м.Дніпрі, оскільки домоволодіння, яке належало спадкодавцю, знесено, а на його місці побудовано новий будинок, на який вона не має правовстановлюючих документів (а.с.21).

Також позивач вказала, що ОСОБА_4 успадкував це домоволодіння після смерті свого батька - ОСОБА_3 , який помер 10 серпня 1998 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що вони обґрунтовані та доведені.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у звязку з наступним.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Колегія суддів наголошує на тому, що право власності на спірне домоволодіння №86 по вул.Чухновського у м.Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м, житловою площею 54,3 кв.м; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі №1-11, І не було зареєстроване ні за померлим ОСОБА_4, ні за його померлим батьком ОСОБА_3

В судовому порядку було встановлено факт належності ОСОБА_3 домоволодіння №86 по вул.Чухновського в м.Дніпропетровську (нині Дніпро) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18 лютого 1964 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстром №1-680, і зареєстрованого в реєстрову книгу Дніпропетровського інвентаризаційного бюро 12 травня 1964 року під №171-113, яке було знесене та на місці якого було побудовано спірний будинок.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Так, відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлене судом.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то і спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5-126 в якому, зокрема, розяснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на обєкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ.

Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок як обєкт права власності - це будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно - правовими актами і призначена для постійного у ній проживання. Житловий будинок нерозривно повязаний із землею та іншим нерухомим майном і тому право власності на житловий будинок містить додаткові будівлі як складники одного обєкта.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором, або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Прийняття в експлуатацію та певний порядок реєстрації права власності на житлові будинки також були передбачені законодавством, яке діяло до набрання чинності новим ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджується зокрема п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» №7 від 04 жовтня 1991 року.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обовязки входять до складу спадщини.

Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Потрібно визнати правильною практикою судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя ОСОБА_3 або ОСОБА_4 не здійснювали належним чином реєстрацію права власності на новозбудований спірний будинок.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази введення в експлуатацію спірного житлового будинку.

Копія технічного паспорту та акту про знесення житлового будинку, копія договору купівлі-продажу від 18 лютого 1964 року, копія технічного паспорту від 15 жовтня 1964 року, копія технічного паспорту від 21 серпня 1986 року, надані позивачем, не можуть слугувати підставою для визнання права власності на спірний будинок за позивачем, оскільки вони не є правовстановлюючими документами.

Колегія суддів наголошує на тому, що право власності на спірне домоволодіння не було належним чином зареєстровано, а тому й не входить до складу спадщини, враховуючи час її відкриття.

Суд першої інстанції допустився грубих порушень норм матеріального права, не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, а тому рішення суду першої інстанції та додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 4.677 грн.37 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2018 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності права власності, встановлення Факту набуття права власності в порядку спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4.677 грн.37 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6