РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2019 сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарі Гапон Т.В. розглянувши, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оржицької районної державної адміністрації та ОСОБА_2 сільської ради за участю третьої сторони без самостійних вимог щодо предмету спору Головного Управління Держгеокадастру в Полтавській області про визнання права на земельну частку (пай)

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 26.02.2018 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до Оржицької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 сільської ради за участю третьої сторони без самостійних вимог Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельну частку (пай).

Позов мотивує тим, що позивач у 1988 році був прийнятий в члени колгоспу «Комунар», Оржицького району, Полтавської області, а 01.10.1996 року звільнений з членів КСП «Комунар». Позивач зазначає, що 01 березня 1996 року, згідно рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради від 20 лютого 1996 року, КСП «Комунар» було видано Державний акт на колективну власність на землю. Однак, як згодом виявилося, позивач не був включений до списку членів КСП, що мають право на земельну частку (пай) та відповідно сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримував.Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 4,17 в умовних кадастрових гектарах.

В судове засідання позивач та його представник не з»явилися, представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримав повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради та Оржицької районної державної адміністрації заявили клопотання про розгляд справи без їх участі, позов визнали повністю.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши докази по справі, проаналізувавши їх та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 01.09.1988 року прийнятий у члени колгоспу «Комунар» та направлений на навчання в Гребінківську школу ДОСААФ. 27.04.1994року колгосп «Комунар» був реорганізований в КСП «Комунар». 01.10.1996 року ОСОБА_1 був звільнений з робити та виключений з членів КСП «Комунар». ОСОБА_3 обставини підтверджуються записами у трудовій книжці серії УКР № 2759055.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Комунар» був виданий ОСОБА_2 сільською радою Оржицького району 01.03.1996 року. До нього додавався список громадян, які мають право на земельний пай. ОСОБА_3 обставина підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради від 01.02.2018 року № 44/02-24 та листом Відділу Держгеокадастру в Оржицькому районі від 08.02.2018 року № 58/101-18.

Позивач ОСОБА_1 не був включений до списків членів КСП «Комунар», які додані до Державного акта на колективну власність на землю від 20.02.1996 року. Вказана обставина підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради від 08.02.2018 року № 21/02-24.

Розпорядженням голови Оржицької районної державної адміністрації від 26.07.2000 року № 421 площа земельної частки ( паю ) СТОВ « Савинці «, Оржицького району, Полтавської області затверджена в розмірі паю у розмірі 4,06 кадастрових гектарів.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами.

Згідно ч.1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Клопотань про застосування строку позовної давності, особи, які приймають участь в розгляді справи, суду не заявляли.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 (далі Указ), право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства,кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. 7 вказаного Указу Президента України, створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Згідно п. а ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку,коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 будучи членом КСП «Комунар» на момент видачі Державного акта на колективну власність на землю КСП «Комунар», був безпідставно позбавлений права на земельну частку (пай), тому його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 21 Перехідних положень Земельного Кодексу України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. ОСОБА_3 є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Таким чином землі колективної власності перейшли в комунальну власність територіальних громад і право розпоряджатися ними належить визначеним територіальним громадам.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку відмовити ОСОБА_1 в частині позову про зобовязання Оржицької районної державної адміністрації виділити ОСОБА_1 із резервного фонду земель ОСОБА_2 сільської ради земельну частку (пай) у розмірі встановлених на території даної сільської ради Оржицького району Полтавської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 179, 212-215 ЦПК України, ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.п. 2, 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Оржицької районної державної адміністрації та ОСОБА_2 сільської ради, Оржицького району, Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2; Оржицького району, Полтавської області, право на земельну частку (пай), як члену КСП «Комунар», с.Савинці, Оржицького району, Полтавської області в розмірі встановленому на території ОСОБА_2 сільської ради, Оржицького району, Полтавської області.

В задоволенні позову до Оржицької районної державної адміністрації відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: