Справа № 548/1996/18
Провадження № 2/548/103/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2019 р. Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Старокожко В.П.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року позивача ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на своє утримання, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що через стан здоровя потребує сторонньої допомоги. Відповідач по справі є його рідним сином, проте не надає матеріальної допомоги на утримання, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду.

Просить стягнути з ОСОБА_6 на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

23 жовтня 2018 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

05.11.2018 року від представника відповідача адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

08.11.2018 року представником відповідача адвокатом ОСОБА_7 подано відзив на позов. Позивачем та представником позивача відзив на відзив не подано.

22.11.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з'явилася, будучи повідомлена про час та місце розгляду справи.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у ньому просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що у справі приймають участь представника позивача та відповідача суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та письмові доводи сторін, приходить до висновку, що цивільний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1 КЕ № 284329 від 19 вересня 2018 року ( а.с. 7).

Відповідно до довідки МСЕК ОСОБА_5 є інвалідом другої групи (загальне захворювання) інвалідність встановлено до 01 березня 2019 року ( а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якого обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним.

Аналіз наведеного положення закону дає підстави для висновку, що умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов'язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Згадувана стаття Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Тоді як, відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

За положеннями ч.ч. 2-4 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, застосовуючи положення наведеного правила до правовідносин, що врегульовані ст. 202 СК України, можна прийти висновку, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, держаних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов'язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

При цьому, аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 494/1682/15-ц та від 10 жовтня 2018 року по справі № 301/160/17.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень.

Тобто, ОСОБА_5 момент розгляду справи отримує пенсією у розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, суд вважає за необхідне також прийняти до уваги наступні обставини.

Згідно довідки Полтавської державної аграрної академії № 98 від 02.11.2018 року ОСОБА_6 як студент цього навчального закладу не отримує ніяких доходів, та сам перебуває на утриманні матері ОСОБА_9.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тоді як, позивачем не доведено, що ОСОБА_6 має дохід та може надавати матеріальну допомогу.

Аналізуючи зазначене, те, що позивач отримує щомісячний дохід, який перевищую прожитковий мінімум встановлений законодавством, матеріальне становище відповідача, стан його здоров'я та членів його сім'ї, недоведеність наявності можливості утримувати батька, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Як на додаткову підставу для відмови в задоволенні позову суд вважає за необхідне зазначити і те, що в судовому засіданні представниками відповідача доведено, що позивач з часу народження свого сина відповідача ОСОБА_6 ухилявся від його утримання, не приймав участі в його вихованні.

Наявні у справі докази свідчать про те, що попри існуванні рішення суду про стягнення аліментів, і звернення його до виконання позивач не вживав ніяких заходів спрямованих на виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до відповідача.

Тому, хоч в судовому засіданні і встановлено, що у відповідача не виникло обовязку сплачувати аліменти на користь позивача, та обставина, що позивач як батько ухилявся від виконання батьківських обовязків по відношенню до відповідача як сина, в контексті ст.. 204 СК України (дочка, син можуть бути звільнені судом від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків) є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того відповідно до ст.141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що в задоволенні позову відмовлено, суд вважає необхідним, стягнути із позивача ОСОБА_10 на користь відповідача ОСОБА_6, понесені ним судові витрати на залучення адвоката в сумі 2000 грн. ( розрахунок яких, та докази понесення їх стороною наявні в матеріалах справи).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5,

(ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт серії КО № 163274, виданий Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 01.11.2000 року, ІПН: 6),

представник позивача адвокат ОСОБА_2,

(адреса: АДРЕСА_2)

до ОСОБА_6,

(ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: с. Ліснянщина Хорольського району Полтавської області, ІПН: НОМЕР_1,)

представник відповідача адвокат ОСОБА_3

(адреса: м. Хорол, вул. 1 Травня, буд. 8-Б, оф. 1, Полтавська область)

представник відповідача ОСОБА_9

(ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: АДРЕСА_3)

про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька

відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Полтавського апеляційного суду або, у відповідності до п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до Хорольського районного суду Полтавської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 лютого 2019 року.

Головуючий