Провадження № 2/344/1396/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.05.2014 року в м. Івано-Франківськ між ним та відповідачем позичальником було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 54241грн., що на момент укладення даного договору становило 4800 доларів США. Позичальник зобов'язувався повернути отримані кошти до 13.11.2014 року. Факт передачі коштів було засвідчено нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 від 13.05.2014 року. Відповідач коштів не повернув незважаючи на неодноразові нагадування та прохання позивача. Отже станом на 14.11.2014 року позичальником було прострочено виконання свого грошового зобов'язання. Відповідно до п. 9 договору позики грошових коштів, за прострочення виконання зобов'язань за договором, позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума позики повинна бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції. Позивач провів розрахунок пені, враховуючи строк позовної давності для стягнення пені відповідно до ст. 258 ЦК України, з розрахунку: 54241 Х 1% Х365, що дорівнює 197979,65 грн. У зв'язку з наведеним просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 252220,65 грн., з яких: 54241грн. - основний борг; 197979,65грн. пеня, а також судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 в судових засіданнях заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Подав заяву, за змістом якої при вирішенні спору просив суд у разі задоволення позову застосувати ст. 551 ЦПК України, на підставі якої зменшити розмір неустойки не більше від суми тіла кредиту.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно копії договору позики грошових коштів від 13.05.2014 року, наданої позивачем до суду, ОСОБА_2 отримав в позику від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 54241,44грн., що на момент укладення даного договору є еквівалентом 4800 доларів США, які він зобов'язався повернути до 13.11.2014 року (а.с.4). Даний факт підтверджується також копією нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 (а.с.5).

У зазначені в договорі строки відповідач, отримані в якості позики кошти не повернув, доказів протилежного відповідачем надано не було.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

При укладенні договору позики грошових коштів між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики грошових коштів вважається укладеним та підлягає до виконання.

Позивач виконав зобов'язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов'язання позичальника виконані не були,а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 54241грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Пункотом 9 договору позики грошових коштів встановлено, що за прострочення виконання зобов'язань за договором, позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума позики повинна бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ст. 551 ЦК України сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки розмір пені значно перевищує розмір збитків, та враховуючи майновий стан відповідача, вважаю, що розмір пені підлягає зменшенню до розміру суми збитків у сумі 54241 грн. 00 коп.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача суми боргу є обґрунтованими частково та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики в розмірі 54 241 грн. та пеню за прострочення виконання зобовязання в розмірі 54 241 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 625, 626, 629, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,81,82,141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму боргу за договором позики в розмірі 54 241 (пятдесят чотири тисячі двісті сорок одну) гривню 00 копійок та пеню за прострочення виконання зобовязання в розмірі 54 241 (пятдесят чотири тисячі двісті сорок одну) гривню 00 копійок .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати по оплаті судового збору в розмірі 1084 гривні 82 копійки.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Суддя: Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 07 березня 2019 року.