Провадження № 2/522/1448/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі:судді - Бондар В.Я.,
за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з нього неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.04.2017 року по 13.12.2017 року в розмірі 8589,22 грн.
В обґрунтування позову відзначено, що рішення було встановлено відповідачу сплачувати аліменти, проте він припинив їх сплату, тому необхідно стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів.
Справа надійшла до провадження судді Кравчук Т.С. та ухвалою від 26.12.2017 року провадження у справі відкрите.
На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. та ухвалою від 08.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 07.06.2018 року.
У звязку з неналежним повідомленням відповідача, розгляд справи було відкладено на 31.07.2018 року.
Протокольною ухвалою від 31.07.2018 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 25.10.2018 року.
У звязку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті в іншій справі, судове засідання було відкладено на 10.12.2018 року.
Судове засідання призначене на 10.12.2018 року було відкладено на 21.02.2019 року, у звязку з тим, що головуючий перебував у колегії по кримінальній справі.
У судове засідання учасники справи не зявилися, про час дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відзначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21 липня 1999 року у матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №293501.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-8/10 від 15.06.2010 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у розмірі ј частки від доходу до 21.07.2017 року.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам старшого державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеси розмір заборгованості ОСОБА_2 станом на 07.12.2017 року становить 8589,22 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Як зазначає позивач у поданій нею позовній заяві, у зв'язку із тим, що відповідач прострочує сплату аліментів на утримання доньки, позивач на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, змушена була звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, яка складає 8589,22грн.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до поданого суду остаточно проведеного розрахунку заборгованості відповідача зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем, з урахуванням усіх здійснених відповідачем платежів, станом на день проведення розрахунку, за відповідачем наявна заборгованість по сплаті аліментів.

Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

При цьому, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-94цс15.

Відповідно до ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується.

А відтак, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача, який призначені за судовим рішенням аліменти за вказаний період своєчасно та у визначеному розмірі не сплачував, та не надав доказів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 8589,22 грн.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.04.2017 року по 13.12.2017 року в розмірі 8 589 (вісім тисяч пятсот вісімдесят девять) гривень 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 04.03.2019 року.

Суддя В.Я.Бондар