Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа №643/1178/14-ц

провадження № 61-17773св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), ЖуравельВ. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6, подану в інтересах ОСОБА_4, на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 березня 2014 року в складі головуючого судді Оксененко В. А. та на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року в складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Бездітко В.М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Фінанси та Кредит», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» посилалось на те, що 17 травня 2007 року з ОСОБА_4 укладено кредитний договір з додатковими угодами, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 40 000 доларів США зі строком повернення до 17 травня 2022 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору банк та ОСОБА_5 уклали договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного говору станом на 02 січня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 1 542 360 грн, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, а також стягнути з кожного з них по 1 827 грн судового збору.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 березня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 542 360,64 грн заборгованості за кредитним договором та 3 654 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачами умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 квітня 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ОСОБА_4 вказувала про необхідність застосування позовної давності, оскільки останній платіж боржник здійснила в листопаді 2008 року, а до суду позивач звернувся у січні 2014 року, тобто з пропущенням позовної давності. Апеляційний суд безпідставно не застосував наслідки спливу позовної давності за її заявою.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

26 квітня 2017 року від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Фактичні обставини справи. встановлені судами

Суди встановили, що 17 травня 2007 року ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 уклали кредитний договір з наступними додатковими угодами, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 40 000 доларів США зі строком повернення до 17 травня 2022 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 17 травня 2007 року ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 уклали договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 02 лютого 2014 року становить 1 542 360 грн.

13 листопада 2013 року ПАТ «Фінанси та кредит» направило відповідачам вимогу про повернення кредиту в сумі 61 641,94 доларів США та 1 775 791,34 грн пені в строк відповідно до умов кредитного договору.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

В разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року № 758/6863/14-ц (провадження № 14-224цс18).

З умовами кредитного договору повернення кредиту передбачено рівними частинами, шляхом внесення платежів до 15 числа кожного місяця, згідно з графіком платежів.

Останній платіж за кредитним договором ОСОБА_4 здійснила 17 листопада 2008 року.

13 листопада 2011 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» направило відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту в сумі 61 641,94 доларів США та 1 775 791,34 грн пені.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся 30 січня 2014 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на встановлене уваги не звернув, не врахував, що за кредитним договором передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів згідно з графіком, не перевірив наявність передбачених статтею 559 ЦК України підстав для відповідальності поручителя у повному обсязі, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника і поручителя.

Переглядаючи рішення в апеляційному порядку апеляційний суд не виправив допущені судом першої інстанції порушення.

За таких обставин відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року скасувати. Передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат