Справа № 305/1619/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Фазикош Г.В.,

з участю секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Рахівського районного суду від 01 серпня 2017 року (головуючий суддя Бліщ О.Б.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Рахівського району, Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» та ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності та повернення майна, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 1975 року вона проживала разом зі своїм колишнім чоловіком - ОСОБА_2 - у житловому будинку АДРЕСА_1.

Після розірвання шлюбу (16.01.1986) ОСОБА_2 не впускав її до будинку, у зв'язку з чим вона зверталася до суду. За результатом розгляду такого спору у справі №2-42/1986 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ухвалено рішення народного суду Рахівського району від 21.05.1986, яким позивачку та її малолітню дочку ОСОБА_4 вселено в жилі приміщення будинку АДРЕСА_1.

Позивач зазначала, що виїжджала на сезонні роботи за межі України, тому додому приїжджала на короткий строк, переважно в зимовий період. Під час чергового приїзду, у липні 2012 року, їй стало відомо, що на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради від 18.05.1987 №19 було надано ОСОБА_2 право на продаж житлового будинку під відділення зв'язку.

Вказувала, що житловий будинок, що є місцем її проживання, було оформлено у власність Закарпатській обласній дирекції Українського ДППЗ «Укрпошта» згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради від 30.10.2005 №99.

На підставі цього рішення державі в особі Верховної Ради України, балансоутримувач Закарпатська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», 04.05.2006 видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю - відділення поштового зв'язку, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Позивач зазначала, що такими рішеннями органу місцевого самоврядування порушено її право на користування житловим будинком; згоди на продаж будинку вона не надавала; нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна не вчинено, хоча при відчуженні нерухомого майна його вчинення є обов'язковим.

Посилаючись на дані обставини, просила визнати незаконними та скасувати: - рішення виконкому Білоцерківської сільської ради від 18.05.1987 №19 щодо надання дозволу ОСОБА_2 на продаж житлового будинку; - рішення виконкому Білоцерківської сільської ради від 30.10.2005 № 99 щодо оформлення приватної власності на будівлю; - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 04.05.2006 виконкомом Білоцерківської сільської ради на нежитлову будівлю, відділення поштового зв'язку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 про реєстрацію права власності на вищевказане майно за державою в особі Верховної Ради України, балансоутримувач Закарпатська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»; - повернути їй у власність житловий будинок АДРЕСА_1. Стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Рахівського районного суду від 04.03.2016 замінено первісного відповідача - Закарпатську обласну дирекцію Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» - на належного відповідача - Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта».

Ухвалою Рахівського районного суду від 01.06.2017 залучено до участі у даній справі правонаступника відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Закарпатської дирекції, замість Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Рішенням Рахівського районного суду від 01 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано: - рішення виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Закарпатської області від 18.05.1987 №19 «Про надання дозволу на купівлю-продаж житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1»; - рішення виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Закарпатської області від 30.10.2005 №99 «Про оформлення приватної власності на будинок та гараж», що знаходяться за адресою АДРЕСА_1; - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 04.05.2006 виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради на нежитлову будівлю відділення поштового зв'язку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, серії НОМЕР_1.

В решті позовних вимог відмовлено. Судові витрати залишено за позивачкою.

Ухвалою Рахівського районного суду від 15.01.2018 виправлено описку та вказано у вступній частині рішення вірне найменування відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укрпошта».

На рішення суду подало апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» у частині задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішень виконкому та свідоцтва про право власності. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішень виконкому та свідоцтва про право власності.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що до справи не залучено власника майна - державу, в особі Верховної ради України, а Закарпатська обласна дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» є лише балансоутримувачем; висновки місцевого суду щодо недоведеності факту укладення договору купівлі-продажу будинку від 23.04.1987 не відповідають обставинам справи, оскільки рішенням народного суду Рахівського району від 18.06.1990 встановлено обставину укладення договору купівлі-продажу будинку від 23.04.1987 та відмовлено у задоволенні позову Закарпатського обласного виробничого управління зв'язку до ОСОБА_2 про визнання недійсною угоди; ОСОБА_1 раніше зверталася з позовом до виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Рахівського району, Закарпатської обласної дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», третя особа виконавчий комітет Рахівської районної ради про визнання незаконними та скасування рішення виконкому Білоцерківської сільської ради від 30.10.2005 № 99 щодо оформлення приватної власності на будівлю та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 04.05.2006, і за результатом розгляду спору рішенням Рахівського районного суду від 01.12.2014, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.03.2015, у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено. Також апелянт вважає, що справа підлягала розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними та скасування рішень виконкому та свідоцтва про право власності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішень виконкому та свідоцтва про право власності, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довела наявність свого порушеного права на користування житловим будинком, відповідачами не доведено факт укладення договору купівлі-продажу будинку від 23.04.1987, а цільове призначення змінено незаконно.

Однак, із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 1975 року ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Рахівського районного народного суду від 16 січня 1985 року, ухваленим у справі № 2-11/1985 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та розподіл майна, було розірвано шлюб, зареєстрований між сторонами 01.04.1978, дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено при матері. Розділено майно, яке являється загальною сумісною власністю подружжя: виділено в особисту власність ОСОБА_2 автомашину та магнітофон; в особисту власність ОСОБА_3 - телевізор та килим. Також стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 4792 крб.15 коп. (а.с.154-157 т. 1). У даному рішення, крім іншого, встановлено, що сторонами було зроблено ремонт будинку АДРЕСА_1, який належить позивачу.

Після розірвання шлюбу (16.01.1986) ОСОБА_2 не впускав її до будинку, у зв'язку з чим вона зверталася до суду. За результатом розгляду такого спору у справі №2-42/1986 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ухвалено рішення народного суду Рахівського району від 21.05.1986, яким позивачку та її малолітню дочку ОСОБА_4 вселено в жилі приміщення будинку АДРЕСА_1 (а.с. 158 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради від 18.05.1987 №19 було надано ОСОБА_2 право на продаж житлового будинку під відділення зв'язку (а.с. 18 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради від 30.10.2005 №99 було оформлено право власності на будівлю відділення поштового зв'язку за адресою АДРЕСА_1ю дирекцією Українського державного підприємства поштового зв'язку (а.с. 17 т.1).

На підставі цього рішення державі в особі Верховної ради України, балансоутримувач Закарпатська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку, 04.05.2006 видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, відділення поштового зв'язку, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 11 т. 1).

Як зазначено у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 03.09.2015 у справі № 6-84цс14, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 - ст. 4 ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Також обраний спосіб захисту повинен відповідати критеріям ефективності, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Зважаючи на встановлені обюставинип, колегія суддів вважає, що рішенням виконкому Білоцерківської сільської ради від 18.05.1987 №19 щодо надання дозволу ОСОБА_2 на продаж житлового будинку права та інтереси позивача ОСОБА_6 порушені не були - ОСОБА_1 не була співвласником будинку в АДРЕСА_1, а була вселена у нього як колишній член сім'ї власника ОСОБА_2 (ст. 156 ЖК у редакції на час спірних правовідносин). При цьому одноосібний власник будинку - ОСОБА_2 - був справі самостійно здійснювати право володіння, користування і розпорядження майном, що належить йому на праві приватної власності, без згоди інших користувачів (осіб, що мають право користування займаним приміщенням після припинення сімейних відносин з власником будинку). Право членів сім'ї власника (колишніх) будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Відтак ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки не довела наявність порушеного цивільного права, за захистом якого звернулася до суду.

Зважаючи на те, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Білоцерківської сільської ради від 18.05.1987 №19 щодо надання дозволу ОСОБА_2 на продаж житлового будинку - немає, не підлягають задоволенню і інші, похідні, позовні вимоги.

Апелянт, крім іншого, зазначав, що до участі у справі не було залучено власника спірного майна - державу в особі Верховної Ради України, якій 04.05.2006 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Проте апеляційну скаргу власник майна гне подавав, а зважаючи на те, що підстав для задоволення позову - немає, рішення суду про відмову у задоволенні позову не вплине на права держави як власника цього майна.

Твердження скаржника про необхідність закриття провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішень виконкому та свідоцтва про право власності через наявність рішення Рахівського районного суду від 11.12.2014 у цивільній справі №305/1459/14-ц за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Рахівського району, Закарпатської обласної дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», третя особа виконавчий комітет Рахівської районної ради про визнання незаконними та скасування рішення виконкому Білоцерківської сільської ради від 30.10.2005 № 99 щодо оформлення приватної власності на будівлю та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 04.05.2006 - є необгрунтованим, оскільки спір у справі, що переглядається апеляційним судом, не є тотожним та виник між іншими сторонами, обґрунтований іншими підставами, містить інші вимоги.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ст. 141 ЦПК України на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1564,06 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» - задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду від 01 серпня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішень виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та свідоцтва про право власності на будинок - скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» 1564,06 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.

Головуюча:

Судді: