ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7284/18 Номер провадження 22-ц/814/652/19Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2018 року (повний текс рішення виготовлено 28 грудня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувсь до суду з позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства (далі ПОКВПТГ) «Полтаватеплоенерго» про зобовязання вчинити дії, посилаючись на те, що він є власником квартири № 7, вул. Короленка 16-Б, м. Полтава. Для отримання послуг з теплопостачання своєї квартири ОСОБА_2 було укладено з ПОКВПТГ«Полтаватеплоенерго» договір про надання послуг з теплопостачання №б/н від 28.09.2017.

При здійсненні капітального ремонту у квартирі позивач замовив проектну документацію у ТОВ «Бриг», яке розробило «Проект реконструкції системи опалення приміщень підїзду №1 з метою влаштування горизонтальних квартирних систем з окремими вводами трубопроводів опалення в житловому будинку по вул.Короленко,16Б в м. Полтава», а також «Проект вузла обліку теплової енергії для квартири № 7, вул. Короленка 16-Б, м. Полтава».

Вищевказана проектна документація була погоджена в КП ЖЕО №2. Згідно з проектною документацією (за власний кошт) була зроблена вертикальна розводка опалення в підїзді та в квартирі №7 була зроблена горизонтальна система опалення і підєднаний індивідуальний лічильник теплової енергії №18013406.

З метою персоналізації витрат на послуги опалення, позивач звернувся до відповідача з проханням взяти на абонентський облік індивідуальний лічильник теплової енергії, встановлений у квартирі № 7 , вул. Короленка 16-Б, м. Полтава. Відповідач листом від 27.08.2018 позивачу відмовив, вказавши на відсутність на теперішній час відповідного порядку оснащення окремих приміщень вузлами розподільного обліку теплової енергії, а також вимогою оснащення всіх квартир будівлі 100% вузлами розподільного обліку теплової енергії.

Позивач вважає, що відмова відповідача є порушенням чинного законодавства.

Просив зобовязати відповідача взяти на абонентський облік індивідуальний лічильник теплової енергії (вузол розподільного обліку), встановлений за адресою: № 7 , вул. Короленка, 16-Б, м. Полтава.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про зобовязання вчинити дії; третя особа: КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради.

Не погодившись з даним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зазначило, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири № 7 , вул. Короленка 16-Б, м. Полтава, відповідно договору купівлі-продажу від 20.09.2017 (а.с.6-7).

На замовлення позивача ТОВ «Бриг» розробило «Проект реконструкції системи опалення приміщень підїзду №1 з метою влаштування горизонтальних квартирних систем з окремими вводами трубопроводів опалення в житловому будинку по вул. Короленко, 16Б в м. Полтава», а також «Проект вузла обліку теплової енергії для квартири № 7, вул. Короленка 16-Б, м. Полтава» (а.с.11-36).

Відповідач листом від 27.08.2018 позивачу відмовив у прийнятті на облік індивідуального лічильника теплової енергії, вказавши на відсутність на теперішній час відповідного порядку оснащення окремих приміщень вузлами розподільного обліку теплової енергії, а також вимогою оснащення всіх квартир будівлі 100% вузлами розподільного обліку теплової енергії (а.с.8).

З системного аналізу Розділу ІІ Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вбачається, що після набрання чинності цим Законом тільки у разі 100 % оснащення приміщень вузлами розподільного обліку можливий прийом в експлуатацію реконструйованих систем опалення.

Тоді як, згідно матеріалів справи, будинок №16Б по вул. Короленко у м. Полтава - багатоповерховий з вертикальною системою опалення та не обладнаний на 100% окремими вузлами розподільного обліку.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про будівельні норми» застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які проводять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 улаштування в окремій квартирі індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання (в тому числі приладів обліку теплової енергії) є переобладнанням житлового будинку, яке дозволяється робити після отримання дозволу виконавчого комітету органу місцевого самоврядування.

Згідно п. 8 Правил користування тепловою енергією, які затверджені Постановою КМУ 03.10.2007 №1189 Для приєднання споживача до системи теплопостачання, реконструкції або розширення системи теплоспоживання чи збільшення обсягів споживання теплової енергії на діючих об'єктах споживач повинен подати заявку теплопостачальній організації про видачу технічних умов.

Самовільне втручання в діючі системи теплопостачання та теплоспоживання забороняється. (п.10 Правил)

Відповідно до вимог ст.ст. ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів про надання дозволу на переобладнання інженерних мереж органом місцевого самоврядування, не надано доказів звернення до балансоутримувача будинку за отриманням технічних умов щодо проведення реконструкції, та їх отримання, не надано доказів про погодження проекту, а тому встановлення приладів обліку тепла із проведенням переобладнання системи опалення (реконструкції) є самовільним втручанням в систему опалення будинку без отримання технічних умов, що є порушенням чинного законодавства.

Оскільки самовільне втручання в діючі системи теплопостачання чинним законодавством України забороняється, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції застосовані норми підзаконних нормативно-правових актів та проігноровані норми Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» є безпідставними, оскільки вони не суперечать одне одному.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку (на час звернення ОСОБА_2 до відповідача та отримання відповіді чинності порядок не набрав), встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Однак, у даному випадку позивачем було самовільно здійснено переобладнання (реконструкцію) існуючої системи теплопостачання власної квартири та 1 підїзду житлового будинку, а не лише встановлено вузол розподільного обліку.

У позовній заяві позивач як обгартування своїх позовних вимог також вказував на незаконність вимог відповідача щодо оснащення всіх квартир будинку на 100 % вузлами розподільного обліку.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» якщо на день набрання чинності цим Законом 100 відсотків самостійних обєктів нерухомого майна у будівлі оснащено вузлами розподільного обліку витрат теплоносія (засобами обліку гарячої води) у системі опалення, встановленими відповідно до будівельних норм та проектної документації, вони можуть використовуватися для цілей розподільного обліку.

Тобто, розяснення дане відповідачем не є його вимогою, а є посиланням на норми Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оскільки взяття на абонентський облік вузла обліку теплової енергії позивача змінить методику нарахування за теплову енергію для всіх інших споживачів житлового будинок по вул. Короленка, 16Б в м. Полтаві, який оснащено будинковим тепловим лічильником.

На даний час, відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених поставою Кабінету Міністрів України № 630, нарахування мешканцям вказаного будинку за спожиту теплову енергію здійснюється за фактично спожиту теплову енергію згідно з показниками будинкового теплового лічильника пропорційно до опалювальної площі кожного окремого помешкання.

У позовній заяві позивач також вказує на порушення його права мирно володіти своїм майном тому що не прийняття відповідачем на абонентський облік індивідуального лічильника теплової енергії унеможливлює оплату спожитого лише ним тепла, що є порушенням його права мирно володіти своїм майном, як це передбачено Конвекцією про захист прав людини і основоположних свобод, що також відображено у висновку Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ «Федоренко проти України»).

Проте зазначене рішення ЄСПЛ стосується інших правовідносин та не може застосовуватися до даної справи.

Тоді як, посилання ОСОБА_2 на те, що він мав обґрунтовані очікування стосовно сплати вартості послуг за лічильником належними доказами не підтверджені, не надано жодних обґрунтованих підстав вважати, що після проведення перепланування системи теплопостачання, у порушення встановленого порядку та враховуючи чинне законодавство, відповідач прийме на абонентський облік індивідуальний лічильник.

Доводи наведені в апеляційній скарзі щодо виходу суду першої інстанції за межі позовних вимог є необґрунтованими, зважаючи на те, що визначення законності і додержання правил щодо переобладнання системи теплопостачання впливають на безпеку і технічну можливість встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, недотримання яких впливає на можливість взяття на абонентський облік.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування правильного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 01 березня 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

ОСОБА_3