ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1152/19 Номер провадження 22-ц/814/2816/19Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого (судді-доповідача Карпушина Г.Л.; суддів: Лобова О.А., Панченка О.О., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 вересня 2019 року (ухвалене суддею Мороз Т.М., повний текст рішення складено 06 вересня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їхня спільна дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла вісімнадцяти років, однак навчається у Дніпровському педагогічному коледжі міста Дніпра, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вона не в змозі самостійно її утримувати, оскільки їй необхідні кошти на харчування, одяг, оплату житла та транспорту. Крім того вона має на утриманні неповнолітнього сина-інваліда. Відповідач на утримання та навчання доньки коштів добровільно не надає. Відповідач має постійний дохід, оскільки має у власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які обробляє самостійно. В зв`язку з чим, прохає стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь в розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 вересня 2019 рокута постановити в нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, та таким що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам, які мають значення для вирішення даного спору. Зокрема вказує, що на її утриманні крім повнолітньої доньки ОСОБА_3 , що продовжує навчання, є повнолітній син-інвалід 1 групи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який потребує постійного догляду, тому вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, так як при таких обставинах не має можливості влаштуватися на постійну роботу, щоб утримувати своїх дітей. Крім того, вказує, що хоча ОСОБА_3 і навчається на бюджетній основі, проте вона одна не в змозі матеріально забезпечити її, оскільки донька яка продовжує навчання потребує матеріальної допомоги в харчуванні, одязі, витрати на навчальні матеріали, оплату за проживання в гуртожитку та транспорту. Посилається на те, що у володінні відповідача є сільськогосподарська техніка, якою він обробляє землю і має дохід, а тому вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на дитину, яка продовжує навчання.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 вересня 2019 року залишити без змін.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

З довідки комунального закладу вищої освіти «Дніпровський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради» від 02.05.2019 р. вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою першого курсу дошкільного відділення денної форми навчання комунального закладу вищої освіти «Дніпровський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради» (а.с.10).

Судом встановлено, що відповідач має третю групу інвалідності, в зв`язку з чим отримує пенсію, розмір якої за період з лютого по липень 2019 року становив 7249,24 грн.

Також судом встановлено, що на утриманні відповідача ОСОБА_2 перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружина ОСОБА_6 , яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_2 фермерським господарством не займається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачемне надано суду доказів, що її донька ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням. Також не надано доказів можливості надання утримання позивачем та повнолітньою донькою, а також доказів щодо можливості відповідача нести витрати у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 , а тому суд прийшов до висновку про безпідставність задоволення позовних вимог та не доведення їх належними та допустимими доказами.

Проте, з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень статті 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 навчається за денною формою навчання, а тому не має можливості працювати та заробляти собі на життя.

Згідно довідки про доходи виданої комунальним закладом вищої освіти «Дніпровський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради вбачається, що ОСОБА_3 (студент) у період з 01.01.2019 по 31.08.2019 без урахування аліментів отримала дохід у розмірі 7939,96 грн.

Згідно копії квитанції КЗВО «ДПК`ДОР» вбачається, що ОСОБА_3 у період з 01.09.19 по 01.07.2020 за проживання в гуртожитку сплачено 3920 грн, та 1000 грн. благодійного внеску (а.с. 51)

Відповідно відомостей державної податкової служби №867/п/26-15-51-04-11 від 10.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 за І квартал 2019 року отримала 5971, 20 грн, ІІ квартал 2019 року 2057,86 грн. Інших доходів позивач не має.

Згідно довідок Придніпрянської сільської ради №576,762,764 у ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відсутні у власності земельні ділянки від яких вони могли отримувати дохід.

З урахування викладеного колегія суддів вважає, що оскільки повнолітня дочка відповідача, яка навчається у вищому навчальному закладі, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.

Доводи відповідача про неможливість сплати аліментів мають суб`єктивний характер, та спростовуються зібраними доказами.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у сумі 1 000 грн щомісячно, та вважає, що визначений судом розмір є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дочки.

При цьому судом враховано, що відповідач є інвалідом третьої групи, чоловіком працездатного віку, має у володінні сільськогосподарську техніку (трактор колісний), яким має можливість отримувати дохід, має від іншого шлюбу малолітнього сина та дружину, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.6, ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Так, позивачем ОСОБА_1 при подачі позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 768,40 грн. та при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1152,60 грн. не сплачувався, оскільки вона на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від його оплати.

Тому, зурахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960,50 грн., а 960,50 грн. слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, з урахуванням вимог ч.1, ч.2 ст. 137 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, на правничу допомогу у сумі 250 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 вересня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно починаючи з 16 травня 2019 року та досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 960,50 грн., а 960,50 грн. слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, які по`вязані з наданням правничої допомоги у розмірі 250 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2019 року.

Головуючий суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді:__________________ О.А. Лобов _________________ О.О. Панченко