Справа №361/3340/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/1008/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Олійника В.І., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області з червня 2018 року перебуває зазначена цивільна справа про поділ майна подружжя.

У листопаді 2018 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, а також до набрання чинності рішення суду даній справі заборонити будь-яким особам у будь-якій спосіб вчиняти дії щодо спірної квартири. Заява обґрунтована тим, що предметом позову у даній справі є квартира, право власності на яку зареєстровано за відповідачем, а відтак останній має можливість розпорядитись спірною квартирою на власний розсуд, що ускладнить подальше виконання рішення суду. Крім того на даний час у Броварському міськрайонному суді Київської області розглядається цивільна справа № 361/5576/18 за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю (цією квартирою) та зняття позивача з реєстраційного обліку місця проживання в ній. Також відповідач неодноразово повідомляв позивача про намір продати спірну квартиру і залишити позивача без права на її частку у спірній квартирі. У зв'язку з цим вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або ж унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, просила оскаржувану ухвалу скасувати як необґрунтовану та задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом постановлення нового судового рішення. Вказала, що судом першої інстанції невірно надано оцінку наявним доказам, а його висновки не відповідають обставинам справи. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, а висновки суду помилковими.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має дослідити, чи є спір між сторонами реальним, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами, навести мотиви та підстави для таких своїх висновків.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив про те, що заявником не було належним чином обґрунтовано та не надано доказів того, що неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За таких умов передбачені законом підстави для забезпечення позову відсутні.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, позивач звернулась до суду із позовом про поділ майна подружжя. При цьому предметом розгляду в даній справі є вимога про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, залишивши у власності відповідача іншу частину квартири, яка на нього оформлена та належить на праві власності за договором купівлі-продажу.За таких умов у сторони відповідача існує реальна можливість розпорядитися спірним майном до закінчення розгляду справи і тим самим ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому за своєю суттю заходи забезпечення позову застосовуються превентивно, з метою недопущення вчинення стороною по справі дій, які б ускладнили виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. За таких умов вимога надати докази стосовно тих подій, які ще не настали, та вчинення яких й має унеможливити заходи забезпечення позову, не може вважати обґрунтованою. При вирішення такого питання суд має встановити, чи реально існує спір між сторонами, чи існує у сторони можливість вчинення такої дії, про ризик якої вказує заявник у заяві про забезпечення позову, та чи може така дія ускладнити можливість ефективного захисту прав позивача у разі задоволення позову.

У своїй заяві позивач зазначила, що має підстави побоюватись, що відповідач може розпорядитись спірною квартирою. Крім того на даний час у Броварському міськрайонному суді Київської області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття позивача із неповнолітньою дитиною з реєстраційного обліку місця проживання у вказаній квартирі. При цьому відповідач є власником усієї квартири та не обмежений у можливості її відчуження, що безумовно відобразиться на інтересах позивача, за захистом яких вона й звернулася до суду. Вказані доводи заявника щодо наявності ризиків, усунення можливості реалізації яких й має на меті інститут забезпечення позову, колегія суддів вважає обґрунтованими, відтак погоджується з її позицією щодо наявності підстав для забезпечення позову. Зокрема, накладення арешту на квартиру, право власності на яку є предметом судового спору між сторонами, унеможливить її відчуження до закінчення судового розгляду, відтак є належним заходом забезпечення в даному випадку. В той же час, запропонований заявником інший захід забезпечення - заборона будь-яким особам у будь-якій спосіб вчиняти дії щодо спірної квартири внаслідок невизначеності та загальності як дій, які слід заборонити, так і кола осіб, щодо яких він стосується, не може вважатися заходом забезпечення позову, співмірним із заявленими позовними вимогами. За таких умов заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, на що суд першої інстанції увагу не звернув.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, серед іншого, є невідповідність висновків суду обставинам справи а також порушення норм процесуального права, що призвели до невірного вирішення питання по суті.

Зважаючи на невірне вирішення судом першої інстанції питання про забезпечення позову, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року скасувати. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: В.І. Олійник

К.П.Приходько