КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м. Київ

Справа 758/11077/14-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2003/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо І.В. на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Трегубенко Л.О. 03 грудня 2014 року, у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2014 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом.

Позивні вимоги мотивовані тим, що 17 червня 2014 року позивач, ОСОБА_4, у відділені №38 ПАТ «КБ «Актив-Банк» у м. Донецьку уклала договір №ДФО-38-181367 на суму 4535, 00 Євро терміновий вклад «Актив прибутковий» з умовою переоформлення на користь ОСОБА_3 (третьої особи за договором).

Відповідно до п. 1.3 «Додаткові умови» договору, третя особа набуває права вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладення між банком та третьою особою Додаткового договору.

18 червня 2014 року позивач ОСОБА_3, звернулась до відділення №38 ПАТ «КБ «Актив-Банк» в м. Донецьк для оформлення Додаткового договору між нею та банком та переводу на неї прав вкладника, однак від укладення вказаного додаткового договору відповідач ухилився.

02 липня 2014 року позивач ОСОБА_4, звернулася до відповідача з письмовою заявою з вимогою оформити Додатковий договір, передбачений п.1.3 Договору, так як строк дії договору закінчується 17 вересня 2014 року. Вказана заява була залишена відповідачем без відповіді, зв'язку з проведенням АТО на території Донецької області, відділення №38 ПАТ «КБ «Актив-Банк» в м. Донецьк було закрито. З 03 вересня 2014 року по 03 грудня 2014 року до банку введена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію. Беручи до уваги викладене, позивачі просили суд визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати його оформити додатковий договір з переводу прав вкладника.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» про зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано дії Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» з не оформлення права на вклад третій особі - ОСОБА_3 у відповідності з умовами договору №ДФО-38-1 81367 від 17 червня 2014 року термінового вкладу «Актив прибутковий» неправомірними.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» оформити Додатковий договір з ОСОБА_3 відповідно до умов договору №ДФО-38-181367 від 17 червня 2014 року термінового вкладу «Актив прибутковий» укладеного між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_4.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Не погодилась із вищезазначеним судовим рішенням Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо І.В., нею подано апеляційну скаргу, в якій вона вказує на те, що17 червня 2014 року ПАТ «КБ «Актив- Банк» було укладено з ОСОБА_3 №ДФО-38-181367 строкового вкладу «Актив прибутковий» та відкрито депозитний рахунок №2630, на якому обліковуються її грошові кошти. Уклавши 17 червня 2014 року депозитний договір, ПАТ «КБ «Актив- Банк» були порушені обмеження встановлені Постановою Правління Національного банку України №349/БТ, щодо не здійснення відкриття вкладних (депозитних) рахунків. А тому на день звернення, 10 вересня 2014 року, ОСОБА_4 до ПАТ «Актив- Банк» з вимогою укласти Додатковий договір, Банком уже були виявлені факти укладення Депозитних договорів з порушенням норм діючого законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України, а саме Постанови Правління Національного банку України №349/БТ від 12 червня 2014 року. Однак, доводи ПАТ «Актив- Банк», про не можливість вчинити дії у зв'язку з забороною Національного банку України, а також введенням у Банку тимчасової адміністрації, не були враховані при ухваленні оскаржуваного рішення судом, що є грубим порушенням норм матеріального права. Також зазначає, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, порядок повернення коштів вкладникам та кредиторам банку, а також встановлено обмеження на дії (діяльність), що не стосується здійснення ліквідаційної процедури та накопичення ліквідаційної маси, оскільки вказане може спричинити порушення інтересів вкладників та кредиторів банку. Вказані приписи Закону судом першої інстанції не досліджено та не надано їм правової оцінки чим порушено норми ст.263 ЦПК України.

На підставі викладеного представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в порядку визначеному процесуальним законодавством, причини неявки суду не повідомили, а тому їх неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 17 червня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ Актив - банк» укладений договір №ДФО-38-181367, відповідно якого терміновий вклад «Актив прибутковий» у сумі 4535,00 Євро повинен бути переоформлений на користь третьої особи, тобто на користь позивача, ОСОБА_3 (а.с.4).

ОСОБА_4, відповідно до умов Договору були внесені до Банку грошові кошти в сумі 4535,00 Євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №1 від 17 червня 2014 року (а.с.5).

Відповідачем не виконані умови Договору, у зв'язку з чим в супереч п.1.3 Договору, третя особа ОСОБА_3 не набула права вкладника з часу пред'явлення нею до банку вимоги. А тому позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом та просили суд визнати дії Банку протиправними та зобов'язати його оформити Додатковий договір з переводу прав вкладника.

Задовольняючи позовні вимоги, та визнаючи дії ПАТ «КБ «Актив-Банк» з не оформлення права на вклад третій особі ОСОБА_3 у відповідності до умов договору термінового вкладу «Актив прибутковий» укладеного між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Також суд першої інстанції вказав на те, що положення ст. ст. 28, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягає застосуванню до позовних вимог позивача в частині зобов'язання банку оформити Додатковий договір, оскільки позивач не є вкладником Банку в розумінні зазначеного закону, а є його кредитором і він не ставить питання про примусове стягнення коштів та майна банку, а ставить питання про зобов'язання відповідача виконати належним чином укладений між ними договір (немайнова вимога), предметом яких є переоформлення прав вкладника грошових коштів на третю особу ОСОБА_3, які належать позивачу ОСОБА_4, та які були отримані Банком і до цього часу перебувають у його володінні та користуванні, що є порушенням умов договору, а також ст.41 Конституції України і ст. 321 ЦК України, які визначають, що право власності особи є непорушним.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Договір, укладений між сторонами, на підставі положень ст. 629 ЦК України, є для цих сторін бов'язковим.

За ст.ст. 526, 615 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону відповідальності за порушення зобов'язання, тому суд вважає, що відповідачем порушено умови договору.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, пвстановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч.1 ст. 1063 ЦК України фізична або юридична особа може украсти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад. Визначення імені фізичної особи (ст.28 цього Кодексу), на користь якої зроблений вклад, є істотною умовою договору банківського вкладу.

Згідно із ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою собою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів.

Стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч. 5ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Відповідно до п.1 ч. 6 ст. 36 вищевказаного закону, обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Згідно із ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 02 вересня 2014 року Постановою Правління Національного банку України №545 ПАТ «КБ «Актив-Банк», , МФО 300852, місцезнаходження: вул. Борисоглібська, 3, м. Київ, 04070, віднесено до категорії неплатоспроможних.

В ПАТ «КБ «Актив-Банк» 03 вересня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 вересня 2014 року по 03 грудня 2014 року, на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладу фізичних осіб від 02 вересня 2014 року №79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В..

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №134 від 03 грудня 2014 року, строк дії тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-Банк» подовжено до 30 грудня 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України №838 від 23 грудня 2014 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк».

24 грудня 2014 року, на підставі постанови Правління національного банку України від 23 грудня 2014 року №838, Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №158 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» строком на 1 рік з 24 грудня 2014 року по 23 грудня 2015 року. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Актив-Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка О. В..

Ліцензії ПАТ «КБ «Актив-Банк» 24 грудня 2014 року повернуто до Національного банку України.

Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №223 від 17 грудня 2015 року; № 2700 від 08 грудня 2016 року; №2226 від 31 травня 2017 року; №5315 від 07 грудня 2017 року було вирішено продовжити строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк до 23 грудня 2018 року.

Так, 12 червня 2014 року Постановою Правління Національного банку України №349/БТ, в зв'язку з віднесенням ПАТ «КБ «Актив-Банк» до категорії проблемних, були встановлені обмеження в діяльності Банку, а саме:

- залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб за діючими рахунками (в тому числі із видачею ощадних депозитних сертифікатів), у національній та іноземних валютах, а також у банківських металах здійснювати в межах сукупної заборгованості перед фізичними особами що виникла на кінець дня дати прийняття цієї постанови;

- не здійснювати відкриття вкладних (депозитних) рахунків (в тому числі і з видачею ощадних депозитних сертифікатів) та відкриття поточних рахунків фізичним особам, крім членів Спостережної ради, правління, Ревізійної комісії банку, власникам істотної участі в банку та рахунків для обліку коштів, що залучені на умовах субординованого боргу, у національній та іноземних валютах, а також у банківських металах тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_4 було укладено Договір №ДФО-38-181367 строкового вкладу «Актив прибутковий» та відкрито депозитний рахунок №2630 на користь ОСОБА_3, на якому обліковуються грошові кошти ОСОБА_4 (а.с. 4,5).

Пунктом 10.7. Постанови Національного банку України від 12 листопада 2003 року, № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» передбачено, що до набуття особою, на користь якої відкрито вкладний (депозитний) рахунок, прав вкладника ці права належать особі, яка відкрила вкладний (депозитний) рахунок.

Згідно із п. 1.3. Депозитного договору, третя особа набуває права вкладника з часу пред'явлення нею до Банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладення між Баком та третьою особою додаткового договору до цього договору. До набуття третьою особою права вкладника, ці права належать вкладнику, тобто - ОСОБА_4, а тому на неї розповсюджується дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з цим, уклавши 17 червня 2014 року депозитний договір, ПАТ «КБ «Актив-Банк» були порушені обмеження встановлені Постановою Правління Національного банку України №349/БТ, щодо не здійснення відкриття вкладних (депозитних) рахунків. Тобто, вказаний договір укладений всупереч встановлених Національним банком України обмежень, а тому укладення додаткової угоди до такого договору також є порушенням встановлених Національним банком України обмежень.

Суд першої інстанції на вказане вище уваги не зверну, пояснення відповідача належним чином не перевірив, не визначився із правовідносинами, що склалися між сторонами та відповідними нормами матеріального права у зв'язку з чим дійшов передчасних висновків про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалам справи, а висновки викладені в рішенні суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог є помилковим.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норм матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 376 ЦПК України про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог з зазначених вище підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимогою.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 535, 92 грн, підлягають стягненню з позивачів.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо І.В. - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» судовий збір в розмірі 535, 92 грн в рівних частках.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 04 березня 2019 року.