Номер справи 220/543/19
Номер провадження № 2/220/260/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2) , про виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон та про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття,-

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон та про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття, вказавши наступне.

Позивач з 11.08.2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з червня 2014 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені, проживають окремо. Відповідач, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті доньки свідомо не приймає. Дитина проживає разом з матір`ю, позивач самостійно несе усі витрати по утриманню донька, при цьому неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні дитини, однак звернення позивача до відповідача залишались без задоволення. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньки в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків, виготовити закордонний паспорт. Позивач декілька разів зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але дані прохання були залишені відповідачем без відповіді, під час проведення АТО взагалі втрачені будь-які зв`язки з відповідачем. Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилась та про причини неявки не повідомив (повідомлення про вручення поштового відправлення, 29.10.2019 р. отримане ОСОБА_1 під особистий підпис, наявне в матеріалах справи), що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання, повідомлений про дату та час розгляду справи на Web-сторінці Великоновосілківського районного суду Донецької області, не з`явився та про причини неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 162 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач, свідоцтво про народження від 30.01.2013 року серія НОМЕР_1 (а.с. 10).

На даний час позивач з метою забезпечення повноцінного відпочинку доньки має намір разом з нею відвідувати країни ближнього та дальнього зарубіжжя, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Позивач має намір виготовити дитині закордонний паспорт.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

За загальним правилом статті 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону передбачено виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на певний разовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) зроблено висновок, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У своєму позові позивач, порушуючи перед судом питання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, не конкретизувала початок і закінчення тимчасово виїзду, що призведе до порушення прав дитини, а також батьківських прав відповідача, оскільки вони тривалий час будуть позбавлені права на особисті зустрічі, на піклування батька про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення таких позовних вимог. Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон чинним законодавством не передбачено. Доводи позивача про те, що надання дозволу на виїзд за кордон необхідне для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здор`я, тобто відповідає її найкращим інтересам, не заслуговують на увагу, оскільки дозвіл на тимчасові виїзди дітей за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення, та зазначенням конкретного місця перебування дитини.

Крім того, позивач просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон до його повноліття, проте, згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Також позивач просить надати дозвіл на виготовлення проїздних документів, оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон відносно малолітньої доньки.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Беручи до уваги вище викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 89,141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 7, 141, 153, 159 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п.п. 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП не відомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон та про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття,- задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Пролетарським РС у м. Донецьку ГУДМС України в Донецькій області) на виготовлення проїзних документів, оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) без згоди батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП не відомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП не відомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави на розрахунковий рахунок - НОМЕР_4 , код класифікації доходів бюджету-22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) -02895834, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яненко