Провадження № 2/522/4175/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2019 року ' м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.10.2013 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7614,18 доларів США.

В обґрунтування позову зазначили, що 13.11.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № SAMDN2731 від 13 листопада 2006 РОКУ відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, 00 центі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,8.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 за кредитним договором взяв у кредит грошові кошти, але не повертає їх позивачеві та не сплачує процент за їх користування. Станом на 03 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 7 614 ( сім тисяч шістсот чотирнадцять) доларів США, 18 центів, що по курсу НБУ становить 60 837 (шістдесят тисяч вісімсот тридцять сім) гривень, 28 копійок.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2014 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі.

Відповідачем 12.01.2017 року було подано заяву про перегляд заочного рішення, яку було задоволено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.01.2017 року, рішення суду скасовано та справу призначено до розгляду на 13.02.2017р.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про витребування доказів для призначення судової почеркознавчої експертизи у звязку з запереченнями відповідача щодо його підпису на кредитному договорі, яке ухвалою суду було задоволено і слухання справи відкладено на 22.03.2017рю

У звязку з знаходженням судді у нарадчій кімнаті по іншій справі слухання справи відкладено на 16.05.2017р.

В судовому засіданні представник позивача-Акрабова О.М., діюча по довіреності, надала суду оригінали на виконання ухвали суду заяви від 01.11.2006р., договору від 13.11.2006р. і заяву-анкету від 01.11.2006р.відповідач оглянувши зазначені документи наполягав на призначенні судової почеркознавчої експертизи. Судове засідання відкладено на 31.10.2017р.

Ухвалою суду від. 31.10.2017р. задоволено клопотання відповідача і його представника ОСОБА_2 та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено.

Ухвалою від 27 серпня 2018 року у звязку з надходженням висновку судово-почеркознавчої експертизи поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду 29.10.2018р.

29.10.2018р. у звязку з відпусткою судді судове засідання відкладено на 12.12.2018р.

12.12.2018р. в судове засідання сторони не зявились, у звязку з чим засідання відкладено на 26.02.2018р. Про час і місце розгляду справи повідомлено сторони у справі.

Сторонам повідомлено веб - адресу сторінки на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://pm.od.court.gov.ua/sud1522/ , на якої можливо отримати відомості про розгляд справи.

При цьому, судом враховане, що з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі за діючим на той час ЦПК України, розгляд справи вже розпочався, по справі сторонами надавались пояснення по суті справи, тому повернення до підготовчого судового засідання вже не є можливим.

Крім того відповідачем 10.09.2018р. було надано відзив на позов, яким просив відмовити у позові у звязку з тим, що останній кредит не брав і будь-які договори не підписував.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, згодом надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, але в минулих засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі .

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, але надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд ухвалити рішення, яким у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. В минулих судових засіданнях відповідач не визнавав факт підписання ним вказаного кредитного договору, стверджував що це не його підпис, а відтак просив відмовити у позові.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 01.03.2019 року.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, з урахуванням наданих раніше пояснень сторін по справі, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки наявність встановлених фактичних обставин у справі які підтвердженні наданими доказами є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог , отже вони не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMDN 2731, від 13 листопада 2006 року, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, 00 центі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,8.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому зазначивши, що відповідач порушив умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту, а також не виконав вимогу банку щодо дострокового погашення заборгованості. Станом на 03 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 7 614 ( сім тисяч шістсот чотирнадцять) доларів США, 18 центів, що по курсу НБУ становить 60 837 ( шістдесят тисяч вісімсот тридцять сім) гривень, 28 копійок, що включає в себе: - заборгованість за кредитом - 3 000 (три тисячі ) доларів США, 00 центів, що становить 23 970 (двадцять три тисячі дев'ятсот сімдесят) гривень, 00 копійок; - заборгованості за процентам за користування кредитом - 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) долари США, 39 центів, що становить 29 198 ( двадцять дев'ять тисяч сто дев'яносто вісім ) гривень, 57 копійок ; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 537 (п'ятсот тридцять сім ) доларів США, 61 цент, що становить 4 295 ( чотири тисячі двісті дев'яносто п'ять) тисяч гривень, 50 копійок. А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг :- штраф ( фіксована частина ) - 62 (шістдесят два ) долари США, 58 центів, що становить 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок ; - штраф (процентна складова ) - 359 ( триста п'ятдесят дев'ять ) доларів США, 60 центів, що становить 2 873 (дві тисячі вісімсот сімдесят три) гривні, 20 копійок.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини другої статті 207 Цивільного Кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 208 Цивільного Кодексу України, у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно частини першої статті 510 Цивільного Кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статті 527 Цивільного Кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно приписам ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно статті 1055 Цивільного Кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

На підтвердження позовних вимог суду надано докази: Договір № SAMDN 2731 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 13 листопада 2006 року, Заяву ОСОБА_1 від 01 листопада 2006 року, Анкету - заяву ОСОБА_1 про встановлення карткового ліміту від 01 листопада 2006 року, Умови та правила надання банківських послуг з підписом про ознайомлення ОСОБА_1.

Водночас, позивачем не надано суду доказів того, що відповідач належним чином повідомлявся про порушення ним умов Договору № SAMDN 2731 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 13 листопада 2006 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 по справі № 522/25499/13-ц, відмовити у повному обсязі, оскільки такий договір він не підписував та на заявці і договорі не його підпис.

Відповідно до відзиву на позовну заяву (том. 2 а.с. 27), відповідач посилається на ті обставини, що він ніколи не укладав з ПАТ КБ «ПриватБанком» кредитного договору № SAMDN 2731, від 13 листопада 2006 року, платіжної картки не отримував та послугами вказаного договору не користувався, ОСОБА_1 не доручав нікому укладати вищевказаний договір та до 10 січня 2017 року про існування договору № SAMDN 2731, від 13 листопада 2006 року, не знав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , НОМЕР_2, виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 12 грудня 1997 року , був зареєстрований та фактично мешкав з 17 червня 1987 року по 01 квітня 2009 року за адресою : АДРЕСА_1, а з 17 квітня 2009 року зареєстрований : ІНФОРМАЦІЯ_2, корп. ОГЦУБГ фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2, ніколи не повідомлявся про порушення ним умов Договору № SAMDN 2731 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 13 листопада 2006 року.

В підтвердження своїх заперечень суду з боку відповідача також надано суду заяву ОСОБА_1 до Суворовського ВП у місті ОСОБА_2 ГУНП в Одеській обл. від 17 травня 2017 року про скоєння у відношенні його злочину стосовно підробки документів, якими скористалась особа у ПАТ КБ «ПриватБанк», Витяг з ЄДРДР № 0002382 від 19 травня 2017 року та памятку про процесуальні права потерпілого ОСОБА_1 від 23 листопада 2017 року.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2017 року на задоволення клопотання відповідача призначено судову почеркознавчу експертизу , провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Проведення експертизи доручено Одеському науково - дослідницькому експертно криміналістичному центру Експертної служби МВС України. На вирішення експертизи поставлені питання: 1). Чи належить підпис від імені ОСОБА_1 на заяві від 01 листопада 2006 року в графі підпис напроти дати 01 листопада 2006 року саме ОСОБА_1? 2). Чи належить підпис від імені ОСОБА_1 на договорі № SAMDN 2731 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 13 листопада 2006 року в нижньому правому куту під прізвищем ОСОБА_1 саме ОСОБА_1 ? 3). Чи належить підпис від імені ОСОБА_1 на Анкеті - заяві про встановлення карткового ліміту від 01 листопада 2006 року в нижньому правому кутку біля дати 01 листопада 2006 року саме ОСОБА_1 ? 4). Чи належить підпис від імені ОСОБА_1 на останній сторінці умов та правил надання банківських послуг біля слів «клієнт» саме ОСОБА_1 ?

08 серпня 2018 року матеріали цивільної справи були повернуті до суду разом з висновком судового експерта №241-П від 30 липня 2018 року.

Згідно висновку судового експерту Одеського науково - дослідницькому експертно- криміналістичного центру Експертної служби МВС України № 241-П від 30 липня 2018 року, наданому суду 27 серпня 2018 року : 1). Підпис від імені ОСОБА_1 на заяві від 01.11.2006 року в графі підпис напроти дати 01.11.2006 року, не належить саме ОСОБА_1. 2). Підпис від імені ОСОБА_1 на договорі № SAMDN 2731 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 13.11.2006 року в нижньому правому куту під прізвищем ОСОБА_1 не належить саме ОСОБА_1. 3). Підпис від імені ОСОБА_1 на Анкеті - заяві про встановлення карткового ліміту від 01.11.2006 року в нижньому правому кутку біля дати 01.11.2006 року, не належить саме ОСОБА_1. 4). Підпис від імені ОСОБА_1 на останній сторінці умов та правил надання банківських послуг біля слів «клієнт» не належить саме ОСОБА_1.

Таким чином твердження відповідача що він вказаний договір не укладав та не підписував знайшли своє підтвердження.

Вказаний висновок є чітким та конкретним, обґрунтованим, мотивованим, тому у суду немає підстав ставити його під сумнів.

Відповідно до вимог статті 509 Цивільного Кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 626 та 627 Цивільного кодексу (далі ЦК) України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, необхідні для чинності правочинів, в тому числі щодо змісту, форми, наслідків правочину, а також щодо осіб, що його вчиняють. Частиною ч. 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину повинно відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 ЦК у звязку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення кредитора.

Також суд враховує абз2 п.12 Пленуму ВССУ №9 де звернуто увагу судів на то, що з змісту абз.2 ч.1 ст.218 ЦК України вбачається, що не може доводитися свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань , що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускається як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначено прямо ( ч.2 ст.937, ч.3 ст.949 ЦК України).

Будь-які інші дані на підтвердження доводів позивача про те, що кредитний договір і заява були підписані саме відповідачем, матеріали справи не містять, належних доказів цьому позивач не надав.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини;

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно приписів статті 12 Цивільного Процесуального Кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини першої статті 13 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. ст. 76 81 Цивільного Процесуального Кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи що відповідач оспорює укладання ним кредитного договору та отримання коштів, та висновок судового експерту Одеського науково - дослідницькому експертно- криміналістичного центру Експертної служби МВС України № 241-П від 30 липня 2018 року, суд приходить до висновку що позовні вимоги до відповідача є недоведеними щодо укладанням ним кредитного договору, а тому і не підлягає вимога про стягнення з нього заборгованості за вказаним кредитним договором.

Згідно частин першої та другої статті 141 Цивільного Процесуального Кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача;

Керуючись, ст.ст. 11, 15,16, 203, 207, 208, 215, 218, 509, 510, 527, 626, 627, 1054, 1055 ЦК України,ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, ч.1,3 ст. 203, 215, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 353-354 ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMDN 2731, від 13 листопада 2006 року, у сумі 7 614 (сім тисяч шістсот чотирнадцять) доларів США, 18 центів, що по курсу НБУ становить 60 837 (шістдесят тисяч вісімсот тридцять сім) гривень, 28 копійок відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний тест рішення виготовлено 01 березня 2019 року.

Суддя Л.В. Домусчі