ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2394/19 Справа № 183/1865/14 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Укргазбанк» у березні 2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором /а.с.1-2, 131-132/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28 листопада 2007 року між сторонами укладено Договір про встановлення ліміту овердрафту № O1Y-0000058-K07-DNP, відповідно до якого відповідачу на картковий рахунок встановлено дозволений овердрафт (ліміт овердрафту) - короткостроковий кредит в сумі 5 200,00 гривень на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення до 27 листопада 2008 року зі сплатою 25% річних за користування дозволеним овердрафтом. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, відкривши картковий рахунок. Позичальник свої обов'язки системно не виконував, у зв'язку з чим станом на 22 березня 2018 року утворилася заборгованість. Посилаючись на порушення умов кредитного договору, у звязку з чим виникла необхідність захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /а.с.170-172/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано, що договір діє до повного виконання зобовязання відповідачем, тому строк позовної давності пропущено не було /а.с.189-190/.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про встановлення ліміту овердрафту (№ O1Y-0000058-K07-DNP) (надалі - Договір про встановлення ліміту овердрафту), відповідно до якого відповідачу на картковий рахунок встановлено дозволений овердрафт (ліміт овердрафту) - короткостроковий кредит в сумі 5 200,00 гривень на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення до 27 листопада 2008 року зі сплатою 25% річних за користування дозволеним овердрафтом. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані відсотки, та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені вищезазначеним договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, відкривши картковий рахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суду надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 22 березня 2018 року, яка складається заборгованості по кредиту у розмірі 2 586,47 грн., заборгованості по процентах у розмірі 5 144,82 грн., загальна сума заборгованості складає 7 731, 29 грн.

Пунктом 4.10 договору передбачено, що кредитний договір діє до закриття карткового рахунку та виконання сторонами всіх належних за договором зобовязань.

Разом з цим, п.3.4.1. договору встановлено зобовязання позичальника повернути суму заборгованості за дозволеним та/чи недозволеним овердрафтом та сплатити відсотки за користування овердрафтом в строк, що не перевищує 10 календарних днів з початку місяця, наступного за звітнім, тобто до 10 числа наступного місяця після зняття коштів.

З наданої банком виписки по рахунках заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 02 лютого 2009 року отримала кредит в рахунок кредитної лінії/ овердрафта по рахунку 8002 по договору № O1Y-0000058-K07-DNP у розмірі 2 337,68 грн. та отримала нестандартний/несанкційований овердрафт у розмірі 248, 79 грн., загальна сума встановленого ліміту складає 2 586,47 грн. Дані кошти було списано з рахунку 26 листопада 2009 року, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 2 586,47 грн., яку просить стягнути банк.

Умовами кредитного договору не передбачено домовленості сторін про збільшення строку позовної давності, тому колегія суддів приходить до висновку, що в даних правовідносинах необхідно керуватись норами закону, які визначають загальний строк позовної давності.

Так відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, враховуючи, що спірна заборгованість утворилась 26 листопада 2009 року, за умовами договору позичальник зобовязаний її погасити разом з відсотками до 10 грудня 2009 року, тобто починаючи з 11 грудня 2009 року (на наступний день після не повернення позичальником боргу) у банка виникло право про стягнення заборгованості.

Тоді як, банк звернувся до суду з даним позовом лише 20 березня 2014 року, тобто з пропуском встановленого ЦК України строку позовної давності.

Зідно із ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до суду із заявою про застосування строку позовної давності /а.с.89/. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про доцільність застосування строку позовної давності до даних правовідносин.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно того, що кредитний договір діє до закриття карткового рахунку та виконання відповідачем зобовязань в повному обсязі та враховуючи, що заборгованість на час подання позову погашена не була, то строк позовної давності банком не пропущено колегія суддів не може їх прийняти до уваги, оскільки перебіг загальної позовної давності починається з моментом виникнення у банка права на позов, тобто з моменту порушення позичальником строків виконання зобовязання, а саме з першого дня прострочення заборгованості, що відповідно до виписки з рахунку та умов договору починається з 11 грудня 2009 року. Після вказаної дати будь-яких коштів на погашення заборгованості на рахунок не надходило, тому відсутні підстави для застосування ст.264 ЦК України.

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 12, 81 ЦПК України), встановивши, що позивач звернувся з пропуском позовної давності з вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_2