Справа № 484/146/16-ц
Провадження № 2-др/484/8/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2019 року

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - Мельничук О.В.

при секретарі - Голубковій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську Миколаївської області заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.10.2019 року було залишено без розгляду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

15.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи в сумі 9397,12 грн. витрачених на проведення експертиз та 66050 грн., витрачених на надання правової допомоги, а всього 75447 грн.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 було подано позов 15.01.2016 року і справа почала розглядатись за правилами ЦПК України в редакції 2004 року. Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року в п.9 передбачають, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу, а в п. 18 передбачають, що положення цього Кодексу застосовується з урахування підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, відповідно до якого представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України» (щодо правосуддя), здійснюється за законами, які діяли до набрання ним чинності до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, а тому відповідно до ст. ст. 79, 84, 88, 133 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати відшкодовуються позивачем.

ОСОБА_3 , отримавши від ОСОБА_2 повністю оплату за проданий будинок, про що написала відповідні розписки, пред`явила до суду позов про стягнення з ОСОБА_2 164500 грн. не отриманих коштів, тобто вводила суд в оману та намагалась протизаконно заволодіти коштами та майном відповідачки.

За ініціативою відповідачки, для всебічного з`ясування обставин справи, було проведено дві експертизи: в Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, вартість якої склала 6864 грн. та 68,64 грн. комісії, а також в Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, вартість якої склала 2426,48 грн. та 10 грн. комісії,а всього витрати по оплаті експертиз склали 9397,12 грн., які просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2

Правова допомога може надаватись не тільки адвокатом, а і фахівцем у галузі права, а так як ОСОБА_1 надавав правову допомогу відповідачці з 01.09.2016 року по жовтень 2019 року, тобто 37 місяців, то за цей час остання понесла витрати на правову допомогу в сумі 66050 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 01.09.2016 року, додатковою угодою до вказаного договору та квитанцією про сплату ОСОБА_2 вказаних коштів ОСОБА_1 Дана заява подана відповідно до статті 142 ч.ч.5, 6 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 , підтримав заяву про компенсацію здійснених відповідачем витрат пов`язаних з розглядом справи та просив її задовольнити .

В судовому засіданні ОСОБА_4 представник ОСОБА_3 , просила відмовити в заяві про компенсацію здійснених відповідачем витрат пов`язаних з розглядом справи, так як це питання повинно розглядатись у відповідності до нової редакції ЦПК, а тому відповідно до ст. ст. 134, 141 ч.8 ЦПК України ОСОБА_2 мала надати всі докази, підтверджуючі її судові витрати, до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так як ОСОБА_2 це не зробила, то суд не може приймати до уваги докази, надані нею, на підтвердження її судових витрат вже після закінчення розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Ст. 81 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст. 142 ч.ч.5,6 ЦПК України передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Ст. 133 ч.ч.1, 3 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Ст. 139 ч. 6 ЦПК України передбачає, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Рахунками Одеського Науково-дослідного інститут судових експертиз від 31.05.2017року та Дніпропетровського Науково-дослідного інститут судових експертиз від 21.08.2018 року (т.1 а.с.151, 225) підтверджена вартість проведення експертиз, а квитанціями (т.1 а.с.230, т.2 а.с.42) підтверджена оплата ОСОБА_2 . вказаних судових експертиз.

На підставі викладеного, суд знаходить доведеними витрати відповідачки по оплаті судових експертиз і такими, що підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року в п.9 передбачають, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Ст. 137 ЦПК України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги 01.09.2016 року, а 01.12.2017 року між ними укладена додаткова угода (т.2а.с.44-46, 47). Копією довіреності від 05.09.2016 року (т.1 а.с.76) підтверджено що ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси, в тому числі і в суді. Вказаними договором та додатковою угодою підтверджено умови надання правової допомоги, а актом прийому-передачі надання правової допомоги (т.2а.с.48-49) підтверджено вартість наданої правової допомоги, яка складає 66050 грн., а квитанція від 14.10.2019 року (т.2а.с.43) підтверджує отримання оплати ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, враховуючи те, що ст. 142 ч.ч.5, 6 ЦПК України передбачено що відповідач може заявити вимогу про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, в наслідок необґрунтованих дій відповідача, у разі залишення позову без розгляду, після прийняття судом такого рішення, а Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу» втратив чинність на підставі Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, то з урахуванням тривалості розгляду справи та її об`єму, суд знаходить доведеною вартість правової допомоги і підлягаючою задоволенню вимогу в цій частині.

Керуючись ст. 251, 253, 259, 260, 352-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи в сумі 9397,12 грн. витрачених на проведення експертиз та 66050 грн. витрачених на надання правової допомоги, а всього 75447 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: підпис.

Згідно з оригіналом. Суддя: