Справа № 308/5793/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О.,розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.268 ЦПК України 07.02.2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 лютого 2019 року.

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позов мотивовано тим, що28.01.2012 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №26, що підтверджено свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_4

Від даного шлюбу у них народилась спільна донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що відділом державної реєстрації по м.Ужгородівидано відповідне свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3

Позовні вимоги мотивовані тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, стосунки погіршилися, спроби зберегти сім'ю не дали позитивних результатів. Шлюбні відносини припинилися, проживають окремо. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

На час звернення з даним позовам до суду позивач вказує, що їх спільна з відповідачем донька проживає разом із нею.

З огляду на викладене позивач просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 з матір'ю та розіврати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Стягнути ОСОБА_1 на її користь судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2019 року закрито провадження у цивільній справі №308/5793/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за клопотанням представника позивача.

В підготовче судове засідання позивач та її представник не з'явились, однак на адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_5, про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач та його представник в підготовче судове засідання не з'явилися. Від ОСОБА_6,- представника - ОСОБА_2, надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, окрім того вказано, що відповідач не заперечує, проти визначення місця проживання дитини разом із позивачем.Відзиву на позов відповідачем не подано.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 176871 виданого повторно 18.05.2018р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28.01.2012р. був зареєстрований шлюб, про що Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №26

У сторін по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10 народження, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого відділом державної реєстрації по м. Ужгород від 18.10.2012р, яке додано до матеріалів справи.

На момент розгляду ОСОБА_3 проживає разом із позивачем.Згідно довідки від 12.11.2018 року виданої ОСББ «Перлина Ужгорода 1 » ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає та зареєстрована за адресоюм.АДРЕСА_1. Склад сімї вказано мати ОСОБА_1, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та донька ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2018 року по справі 308/5865/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_1, зареєстрований 28.01.2012 року Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис №26 - розірвано. Вказане рішення суду набуло законної сили.

Відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання доньки з матір'ю ОСОБА_1.

Частинами 1, 2ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства").Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, брати до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір'ю не суперечить інтересам дитини, суд, з врахуванням розірвання шлюбу між сторонами та їх окремого проживання, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З врахуванням вказаного та враховуючи те, що на даний час дитина проживає з матір'ю ОСОБА_1, а відповідач не заперечує проти позову, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, з матір'ю - ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.112, 114, 115, 141,160, 161 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 258, 265, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 - з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючої за адресою АДРЕСА_3).

Стягнути ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_6, іден. код: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1, (паспорт серії НОМЕР_7 іден. код:НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою:АДРЕСА_2 та проживаючоїза адресоюм.АДРЕСА_1) суму сплаченого нею судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

Міськрайонного суду Фазикош О.В.