Провадження № 2/641/582/2019 Справа № 641/9074/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді- Чайка І.В.,

за участю секретаря Дрокіної С.О.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 641/9074/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого 05.10.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05.10.2017 року в зоні АТО помер його батько - ОСОБА_3. Спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є будинок за адресою: Луганська область, м. Красний Луч, м. Міусинськ, вул. Трудова, 82. За життя померлий ОСОБА_3 залишив заповіт, за яким на випадок своєї смерті своє майно він залишив позивачу. Щодо підсудності розгляду справи, позивач посилаючись на норми діючого законодавства, вказує на те, що місцем відкриття спадщини є непідконтрольна територія України, у звязку з чим місце відкриття спадщини не привязується місцем проживання спадкодавця, а встановлюється місцем подання першої заяви спадкоємців. Отже позивач, як спадкоємець після смерті ОСОБА_3, є зареєстрованим та мешкає на непідконтрольній території України. 27.11.2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ГТУЮ в Харківській області, що за територіальністю відноситься до Слобідського ( Комінтернівського) району м. Харкова, із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Інші заяви від спадкоємців про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відсутні. Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 27.11.2018 року, позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право на прийняття спадщини, з причин пропуску встановленого законом строку на подання заяви про прийняття спадщини. Також позивачу було розяснено, що залишений спадкодавцем заповіт вважається незаконним, оскільки був складений та посвідчений на непідконтрольній території України. Як на підставу пропуску встановленого законом строку на прийняття спадщини, позивач посилається значні труднощі, повязаними з виїздом на територію підконтрольну України, матеріальним станом та за станом здоровя.

Ухвалою суду від 17.12.2018 року провадження по вказаній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання .

Ухвалою суду від 14.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено, до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.02.2019 року з Сьомої Харківської державної нотаріальної контори в якості доказів по справі витребувано спадкову справу заведену після смерті спадкодавця - ОСОБА_4.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити в повному обсязі, вказуючи на те, що у позивача склалися істотні труднощі у прийнятті спадщини після смерті батька, оскільки він через тяжкий матеріальний стан увесь цей час був вимушений проживати на тимчасово окупованій території, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Крім того, смерть батька значно вплинула на емоційно-психологічний стан позивача, що у сукупності з умовами фактично військового стану та погіршенням стану здоровя призвело до необхідності позивачем щоденно відвідувати лікарню, проходити огляд та медичні процедури. Після одужання позивача, останній в травні 2018 року почав вчиняти дії спрямовані на прийняття спадщини після смерті батька, шляхом подання 21.05.2018 року до Сєвєродонєцького міського суду Луганської області позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини, однак у звязку з визначенням неналежного відповідача, позов був повернутий. Після цього, позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з приводу прийняття спадщини після смерті батька, однак 25.06.2018 року приватним нотаріусом було надано відповідь, що для встановлення додаткового строку, позивачу необхідно звернутися до суду. Заява позивача не була прийнята нотаріусом, у звязку з чим постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом не виносилась. Після отримання письмової відповіді нотаріуса, 04.07.2018 року позивачем було відповідний позов до Новопсковського районного суду Луганської області, який в подальшому був повернутий позивачу. Підставою для повернення позову стало те, що позивачем до позову в якості доказу не було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Починаючи з вересня 2018 року по листопад 2018 року позивач був вимушений повернутися за місцем свого фактичного проживання на тимчасово окуповану територію та у звязку з тяжким матеріальним становищем не міг виїхати звідти, був змушений працювати щоб мати можливість сплатити за всю процедуру прийняття спадщини. 27.11.2018 року позивач повторно звернувся до нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та така заява була прийнята і було заведену спадкову справу. Однак постановою державного нотаріуса від 27.11.2018 року позивачу було відмолено у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, представник позивача просив враховати вищевказані обставини, а також те, що за життя спадкодавцем було складено заповіт на позивача, хоча він і не є законним, оскільки був посвідчений на тимчасово окупованій території, однак спадкодавець висловив своє волевиявлення щодо наміру передати у спадок своє майно - сину, тобто позивачу по справі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив та відзиву на позов до суду не подав.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою: Луганська область, м. Красний Луч, м.Міусинськ, вул. Трудова, 82 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.02.2004 року. ( а.с.15.)

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 638265, ОСОБА_3 помер 05.10.2017 року у м. Антрацит Луганської області. ( а.с.14)

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Позивач по справі приходиться померлому (спадкодавцю) сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV ЕД № 378993 від 18.02.1989 року. ( а.с.13)

Згідно копії спадкової справи № 521/2018 заведеної після смерті ОСОБА_3, померлого 05.10.2018 року, що була надана до суду на виконання ухвали про витребування доказів, судом встановлено, що 27.11.2018 року позивач звернувся до Сьомої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, в якій зазначив що після смерті останнього залишилась спадщина на яку померлий здійснив заповіт, який був посвідчений 15.11.2016 року нотаріусом Краснолучного міського нотаріального округу Луганської Народної Республіки, зареєстрованого в реєстрі за № 1038. Також у своїй заяві позивач вказав, що на час відкриття спадщини він не проживав разом зі спадкодавцем та у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав.

Також, позивачем державному нотаріусу Сьомої державної нотаріальної контори було надано заповіт від 15.11.2016 року, складеного ОСОБА_3, згідно якого останній належне йому майно житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: м.Міусинськ, вул. Трудова, 82 він заповів позивачу по справі. Вказаний заповіт був посвідчений нотаріусом Краснолучного міського нотаріального округу ОСОБА_6

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 27.11.2018 року, позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право на прийняття спадщини, з причин пропуску встановленого законом строку на подання заяви про прийняття спадщини. Також позивачу було розяснено, що залишений спадкодавцем заповіт вважається незаконним, оскільки був складений та посвідчений на непідконтрольній території України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах на спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З наведеного вище вбачається, що суд наділений правом визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку коли такий строк пропущено з поважних причин. При цьому, з врахуванням викладених обставин справи, істотне значення для правильного вирішення спору є встановлення моменту коли спадкоємець дізнався про смерть спадкодавця. Обов'язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини перед судом, а саме з моменту її відкриття до моменту звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Як на підставу позовних вимог позивач в своєму позові та його представник в судовому засіданні посилалися на те, що у позивача склалися істотні труднощі у прийнятті спадщини після смерті батька, оскільки він через тяжкий матеріальний стан увесь цей час був вимушений проживати на тимчасово окупованій території, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Крім того, смерть батька значно вплинула на емоційно-психологічний стан позивача, що у сукупності з умовами фактично військового стану та погіршенням стану здоровя призвело до необхідності позивачем щоденно відвідувати лікарню, проходити огляд та медичні процедури та тільки після одужання, в травні 2018 року позивач почав вчиняти дії спрямовані на прийняття спадщини після смерті батька, шляхом звернення до приватного нотаріуса з приводу прийняття спадщини, а також позивач неодноразово звертався до відповідних судів з позовами про продовження строку прийняття спадщини, однак всі ці дії не призвели до позитивного результату, з причин порушення самої процедури щодо прийняття спадщини.

Отже, як встановлено вище спадкове майно знаходиться за адресою: Луганська область, м.Міусинськ, вул. Трудова, 82.

Позивач по справі також мешкає за адресою: Луганська область, м.Міусинськ, вул. Трудова, 82, що підтверджується наданою суду копією паспорта останнього. ( а.с.11)

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Питання щодо місця відкриття спадщини, яка знаходиться на непідконтрольній Україні території, регламентується ст.11-1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ст.9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» .

Відповідно до положень ст. 11-1 Закону України: «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Згідно ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Тобто спадкоємець, має право звертатись з заявою про прийняття спадщини в будь-якому місті на території України (вільній від окупації), до державного, приватного нотаріуса, або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Відповідно до вказаного Порядку (п. 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.11, 3, 15, 3.23), заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи, на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Тобто, заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв'язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально.

Враховуючи дату смерті спадкодавця 05.10.2017 року, встановлений законом строк для прийняття спадщини скінчився 06.04.2018 року.

Згідно наданої суду в якості доказів копії довідки № 36 від 29.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходився на амбулаторному лікуванні в поліклініці № 1 « ГУ Краснолучська центральна міська лікарня « Княгиньска» ЛНР» з 02.03.2018 року по 28.03.2018 року.

Отже знаходячись на амбулаторному лікуванні, позивач був дієздатним та щоденно їздив до лікарні для отримання лікування.

Крім того, вказана довідка підтверджує причини не звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в період з 02.03.2018 року по 28.03.2018 року, тоді як визначений діючим законодавством строк для прийняття спадщини є триваючим та в даному випадку становить з 05.10.2017 року по 05.04.2018 року включно.

Інших доказів, якіб свідчили про поважність пропущення позивачем строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 суду не надано .

Посилання представника позивача на те, що позивач звертався до приватного нотаріуса та до відповідних судів з приводу прийняття спадщини після смерті батька є безпідставними, оскільки такі звернення позивачем вчинялись вже після закінчення строку на прийняття спадщини.

Відповіднодо ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму Узагальненні «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01 березня 2013 року зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, судом не встановлено будь-яких перешкод у позивача для звернення у встановлений законом строк, із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, такий висновок суду зроблений по даній справі, узгоджується з висновками, що зроблені Верховним Судом у справі № 484/3221/16-ц.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., позивачу не відшкодовуються, у зв»язку з відмовою у задоволення його позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони та учасники справи :

Позивач ОСОБА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1.

Представник позивача - ОСОБА_1 діє на підставі довіреності від 07.05.2018 року , адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач - Харківська міська рада, юридична адреса: м. Харків, майдан Конституції, 7, .

Повний текст рішення по справі складено 07 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_8