Номер справи 623/3178/18
Номер провадження 2/623/90/2019
РІШЕННЯ

іменем України

04 березня 2019 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

судового розпорядника: Максименка Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ в натурі частки у праві спільної власності та визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд виділити 11/250 часток нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2 в окремий інвентаризаційний об'єкт; визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення площею 172,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2; правовстановлюючі документи на 11/250 часток нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2 визнати такими, що втратили чинність.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі - продажу нежитлової будівлі складу від 09 лютого 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Банніковим С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 265 позивач придбав 11/2850 часток нежитлової будівлі складу розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний склад належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачам. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0063 від 25 січня 2007 року зі змінами внесеними відповідно до рішення № 0357 від 11 квітня 2007 року виділено частки в праві спільної власності, що належить ОСОБА_7 в окремий інвентаризаційний об'єкт та присвоєно адресу : АДРЕСА_3.В той же час відповідно до договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 06 січня 2017 року позивач придбав у ОСОБА_7 нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3. Відповідно до рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 березня 2017 року за позивачем визнано право власності на 9/500 частин єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1, що належали Ізюмському районному колективному будівельно - монтажному об'єднанню «Райагробуд", а також встановлено, що остання юридична особа ліквідована згідно з рішенням Господарського суду Харківської області від 21 грудня 2005 року. Позивач посилаються на те, що відповідно до експертного висновку про технічний стан будівельних конструкцій нежитлового приміщення, наданого експертом Геріч В.І. можливо виділити в єдиний об'єкт спірні приміщення та експлуатувати їх самостійно та незалежно. Також вказані приміщення фактично є виділеними і використовуються самостійно. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0662 від 08 серпня 2018 року присвоєно спірним об'єктам нерухомості нову адресу: АДРЕСА_2.

Представник позивача, ОСОБА_9, в судове засідання не з'явився надав суду письмову заяву заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про повернення викликів суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», у судові засідання двічі поспіль не з'явилися, без повідомлення причин, відзив на позов не надавали.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Із копії договору купівлі - продажу 11/205 часток нежитлової будівлі складу вбачається від 09 лютого 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу, Банніковим С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 256 вбачається, що позивача на праві власності належить 11/250 часток нежитлової будівлі складу, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, площею 172,3 кв.м., до якого надходить нежитлове приміщення під літ. «И1» ( а.с.7).

Згідно рішення Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської року за № області від 25.01.2007 року № 0063 гр. ОСОБА_7 дозволено виділити в окремо визначений інвентаризаційний об'єкт нерухомості нежитлове приміщення, яке належить їй на праві спільної часткової власності, а саме: склад загальною площею 3409 кв.м., що складає 9/100 частин всіх нежитлових будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Присвоїти поштову адресу об'єкту нерухомості, зазначеному в п.1 даного рішення: АДРЕСА_1.

Із копії виписки з рішення Виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0357 від 11.04.2007 року внесено зміни до п.п.1,2 рішення № 0063 від 25.01.2007 року « Про розгляд заяви ОСОБА_7 щодо виділення в оремо визначений інвентаризаційний об'єкт нерухомості нежитлове приміщення по АДРЕСА_1», а саме: замість загальної площі 340,9 кв.м. читати 339,9 кв.м., замість поштової адреси- АДРЕСА_1 читати АДРЕСА_3 ( а.с.20).

ОСОБА_7 продала вказане нежитлове приміщення позивачу ОСОБА_2

Згідно договору купівлі - продажу 1/2 частики нежитлового приміщення, загальною площею 339,9 кв.м. від 06.01.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу, Банніковим С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 36 та копії договору купівлі - продажу 1/2 частки нежитлового приміщення, загальною площею 33 посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Банніковим С.І., та зареєстрованого в реєстрі за № 39 ОСОБА_2 на праві власності належить нежитлове приміщення , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с.18-19).

Із рішення Виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0662 від 08.08.2018 року вбачається для виділення в окрему одиницю в судовому порядку 11/250 часток нежитлової будівлі присвоїти новоствореному об'єкту нерухомості у разі позитивного вирішення в суді адресу: АДРЕСА_2 ( а.с.11).

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55.

Статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об'єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об'єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Тобто, з певної точки зору при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об'єкта.

Для цього у справі проводяться будівельно-технічні та земельно-технічні експертизи. Для позитивного висновку експертизи частки співвласників повинні бути ізольовані один від одного, мати окремі виходи, окремі системи водопостачання, водовідведення, опалення, тощо. Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Кількість та розміри виходів повинні відповідати вимогам будівельних норм за видами будинків та споруд. Якщо при поділі відбувається реконструкція та необхідно додержуватися вимог ДБН та санітарних правил.

Із копії експертного висновку про технічний стан будівельних конструкцій нежитлового приміщення та можливості виділення 11/250 частини нежитлової будівлі під літ. «И1» в одну цілу частину власності, за адресою : АДРЕСА_1 вбачається, що загальне архітектурно - будівельне вирішення розглядаємих приміщень ( з точки зору механічного впливу, взаємних навантажень, прокладених інженерних комунікацій, вільного доступу, евакуаційних шляхів, можливості ремонту та експлуатації тощо) можливо виділити в єдиний об'єкт ( єдину частину) та експлуатувати даний об'єкт самостійно і незалежно від будівлі в цілому. Однак у висновку експерт також зазначає, що у разі виникнення аварійних ситуацій, пов'язаних з основними несучими будівельними конструкціями необхідно звернутися в спеціалізовану організацію для уточнення ( надання додаткових рішень) відновлювальних засобів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77,81, 141,259,263,264,265,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Виділити 11/250 часток нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 в окремий інвентаризаційний об'єкт.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення площею 172,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

Правовстановлюючі документи на 11/250 часток нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2, визнати такими, що втратили чинність.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова