Справа № 352/129/19
Провадження № 22-ц/4808/411/19
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

секретаря Турів О.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 23 січня 2019 року, в складі судді Гургули В.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та сплати заборгованості по аліментах,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та сплати заборгованості по аліментах, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є інвалідом другої групи загального захворювання та отримує соціальну допомогу в розмірі 1452 грн, часто перебуває у лікувальних закладах на стаціонарному лікуванні через неврологічні проблеми, головні болі внаслідок черепно-мозкової травми, в зв»язку з цим йому необхідно приймати велику кількість медикаментів на які потрібні значні кошти. Зазначив, що не має змоги сплатити заборгованість по аліментах, а також сплачувати визначені судом аліменти в подальшому.

Позивач просив ухвалити рішення яким звільнити його від сплати аліментів та сплати заборгованості по аліментах.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 23 січня 2019 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що є таке що набрало законної сили рішення суду у справі між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, тому відсутні підстави для відкриття провадження в справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на безпідставність та необґрунтованість ухвали, просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у ній.

Апелянт зазначив, що дані позови не є тотожними, оскільки питання стосовно звільнення від сплати заборгованості по аліментах ще не розглядалось у судовому порядку.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення апелянта та його представника перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає з огляду на наступне.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що у провадженні цього ж суду перебувала справа 352/1801/17 по спору між тими самими сторонами та з тих самих підстав.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 3 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із поданої позовної заяви позивача вбачається, що ОСОБА_1 21 січня 2019 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 звільнення його від сплати аліментів та сплати заборгованості по аліментах на утримання дочки ОСОБА_4, 14.11.2010 року у розмірі 15937,50 грн.

Суд першої інстанції посилався на те, що в провадженні судді перебувала цивільна справа № 352/1801/17, провадження №2/352/244/18 між тими самими сторонами та з тих самих підстав, у якій винесено рішення що набрало законної сили .

Згідно рішення Тисменицького районного суду від 02 жовтня 2018 року, розміщеного в державному реєстрі судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 у жовтні 2017 року звертався із позовом про зменшення розміру аліментів, змінюючи позовні вимоги просив звільнити його від сплати аліментів які стягуються з нього на підставі судового наказу у твердій грошовій сумі.

В оскаржуваній ухвалі суду, суд обмежився посиланням на наявність судового рішення, яке набрало законної сили по цивільній справі між тими самими сторонами та з тих самих підстав, разом з тим ухвала суду не містить обгрунтування висновків суду з цього приводу, зокрема щодо тотожності позовних вимог. У справі, по якій ухвалено рішення 02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 пред»явив позовні вимоги про звільнення від сплати аліментів, а у даній справі пред»явив вимоги про звільнення його від сплати аліментів та сплати заборгованості по аліментах на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 15937,50 грн. Зазначеним обставинам справи суд не дав належної правової оцінки та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в справі згідно п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

В ухвалі суду також відсутні висновки суду щодо тотожності підстав пред»явлених позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала про відмову у відкритті провадження в справі не відповідає вимогам чинного законодавства тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 23 січня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 березня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді О.О. Томин

ОСОБА_5