ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

м. Черкаси

справа № 703/1450/15-ц провадження № 22-ц/821/456/19 категорія 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Балаклеївська сільська рада Смілянського району Черкаської області;

зацікавлена особа: ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року (ухвалене в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Гудзюка І.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

16 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Балаклеївської сільської ради Смілянського р-ну Черкаської обл. про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з домоволодіння з погосподарськими будівлями в с. Балаклея Смілянського р-ну, Черкаської обл., земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3302 га та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,09 га, а також грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією на рахунках у відділенні АТ «Державний ощадний банк України».

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли його син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4 , оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкоємцем, однак нотаріально спадщину не переоформили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 після смерті якої відкрилася спадщина на Ѕ частину зазначеного майна, що лишилось після смерті ОСОБА_3 , яке вона фактично прийняла, але не переоформила та грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією на рахунках №№ 8414, 02199, 0, НОМЕР_1 у відділенні АТ «Державний ощадний банк України» № 3276/02 с. Балаклея та на рахунку № НОМЕР_2 у відділенні АТ «Державний ощадний банк України» № 3276 м. Сміла.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв позивач ОСОБА_1 , оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавицею.

В позовній заяві зазначено, що інших спадкоємців на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 крім позивача немає.

Оскільки, відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння та втрачені оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, позивач позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку.

Враховуюче вищевикладене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на:

-домоволодіння АДРЕСА_1 , яке згідно технічної документації складається з житлового будинку під літ. «А,а» (загальною площею 56,6 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м.) та господарських будівель і споруд: сараю під літ. «Г», літньої кухні під літ. «В,в», погребу під літ. «Б», убиральні під літ. «Д», огорожі № 1 та колодязю під літ. «к», що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі запису по господарської книги № 3 за 2011-2015 роки;

-земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3302 га, розташовану по АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 427324 від 31 жовтня 2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 43;

-земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,09 га, розташовану в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського р-ну Черкаської обл., що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 175631 від 20 вересня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 349;

-грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією на рахунках №№ 02338, 9183, 4, у відділенні АТ «Державний ощадний банк України» № 3276/02 с. Балаклея Смілянського р-ну Черкаської обл. на ім`я ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією на рахунках №№ 4814, 02199, 0, НОМЕР_1 у відділенні АТ «Державний ощадний банк України» № 3276/02 с. Балаклея Смілянського р-ну Черкаської області на ім`я ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-грошові вклади із відповідними відсотками та нарахованою компенсацією на рахунку № НОМЕР_2 у відділенні АТ «Державний ощадний банк України№ № 3276 м. Сміла Черкаської обл. на ім`я ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду мотивоване тим, що позивач повністю довів суду факт прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , інших спадкоємців після їх смерті немає, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення та визнання за ним права власності в порядку спадкування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, при ухваленні рішення, судом було порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_2 ОСОБА_3

Заповітом № 163 від 10 грудня 2004 року ОСОБА_3 заповів все своє майно своїм синам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Однак, про існування заповіту ОСОБА_2 відомо не було.

Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування у суду не було, оскільки після смерті батька, ніхто до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався, а відповідно і відсутня обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка б давала підстави для звернення ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав.

При вирішенні спору, суд фактично перебрав на себе обов`язки нотаріуса, без перевірки наявності спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, безпідставно задовольнив позов, вказавши в своєму рішенні факт відсутності інших, крім ОСОБА_1 спадкоємців.

Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 не був зареєстрований із спадкоємцем, мав своє житло в м. АДРЕСА_1 де був зареєстрований та проживав.

Зазначив, що вирішуючи спір, суд не дослідив належним чином матеріали справи, при ухваленні рішення помилково виходив лише із пояснень позивача та часткового визнання позову відповідачем.

Відзив на апеляційну скаргу.

На адресу Черкаського апеляційного суду надійшла зава представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

В заяві зазначено, що ОСОБА_5 є сином покійного позивача у справі ОСОБА_1 та племінником особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_2

ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були рідними братами.

ОСОБА_2 було достовірно відомо, що його брат ОСОБА_1 через рішення суду набув права власності на спадкове майно після смерті батьків та здійснив його державну реєстрацію.

Після смерті ОСОБА_1 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулися ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги та ОСОБА_2 як спадкоємець другої черги.

Перелік майна, яке входило до складу спадщини після смерті ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було достовірно відомо, тому вважає, що рішення суду від 15 травня 2015 року є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не дають підстав для його зміни чи скасування.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно довідки виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Смілянського р-ну Черкаської обл. № 377 від 06 квітня 2015 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі запису по господарської книги № 3 за 2011-2015 роки був власником домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідок виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Смілянського р-ну Черкаської обл. №№ 330, 331 від 24 березня 2015 року, ОСОБА_3 до дня своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 . на момент відкриття спадщини разом з ним постійно проживали: дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 , а на день смерті ОСОБА_4 , 20 березня ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з нею за вказаною адресою постійно проживав без реєстрації її син ОСОБА_1 .

Відповідно до копій державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯБ № 427324 від 31 жовтня 2005 року та серії ЯБ НОМЕР_3 від 20 вересня 2004 року, виданих на ім`я ОСОБА_3 , останній є власником, відповідно, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3302 га, розташованої по АДРЕСА_1 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,09 га, розташованої в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського р-ну Черкаської обл.

Із повідомлень Смілянської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або відмовою від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводились.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Предметом спору у справі, яка переглядається, є визнання права власності на спадщину, яка залишились після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначив, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_4 так як проживала постійно із спадкоємцем.

Після смерті ОСОБА_4 , спадщину прийняв ОСОБА_1 , оскільки постійно проживав з нею на момент її смерті.

16 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме будинковолодіння АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0,3302 га, згідно державного акту серії ЯБ № 427324 від 31 жовтня 2005 року на якій розташоване дане будинковолодіння, земельну ділянку площею 4,09 га, що розташована в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського р-ну Черкаської обл. згідно державного акту серії ЯБ № 175631 від 20 вересня 2004 року, майновий пай, грошові заощадження, належні ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину вирішенню в судовому порядку не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отже, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування нерухомого майна, позивач ОСОБА_1 не врахував, що вказана функція перебуває в компетенції нотаріальних органів, а суд, в силу своїх повноважень може розглядати такий спір у разі відмови нотаріальних органів у видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування.

Так, з матеріалів справи, а саме Інформаційних довідок зі спадкового реєстру (а.с. 24, 33) вбачається, що у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Крім того, листами № 595/01-16 від 27 березня 2015 року (а.с. 23) та № 910/01-16 від 07 травня 2015 року, направленими на запити суду, завідувач Смілянської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г. повідомила, що після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися. А відтак, ОСОБА_1 не отримував обґрунтованих постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у абзацах другому та третьому пункту 23 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Слід звернути увагу на відсутність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач вказував на те, що перешкодою для належного оформлення (спадщини) спадкових прав (отримання свідоцтва про право на спадщину) є відсутність у нього правовстановлюючих документів на спірне майно. Разом з тим, вважаючи себе особою, яка прийняла спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України , позивач не зазначив про неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальній конторі.

Таким чином, зверненню позивача до суду із вказаним позовом як особи, яка, на його думку, в силу вимог частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину, мало передувати вирішення питання щодо отримання ним у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, що у випадку відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі цього свідоцтва, вказувало б на наявність підстав для вирішення питання про порушення або невизнання його права у судовому порядку.

Отже, за відсутності відмови нотаріуса про видачу свідоцтва про права на спадщину, вирішення цього спору в судовому порядку є неможливим.

Таку ж позицію висловив Верховний Суд в своїй постанові від 05 червня 2019 року під час розгляду справи № 554/3192-16-ц.

Вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув, не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи вмотивованої постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та дійшов передчасного висновку про можливість вирішення цього спору.

Відповідно до ст.255 ЦПК України, суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Ч.1 ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність скасування рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2019 року, та закриття провадження у справі.

Крім того, у відповідності ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ст. 142 ЦПК України передбачає порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.

ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції, однак під час оскарження ним рішення районного суду, апеляційним судом було визнано, що його права оскаржуваним рішенням були порушені і він має право на апеляційне оскарження.

Тому, на думку суду, ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.. 142 ЦПК України має право й на компенсацію судових витрат, понесених ним під час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме квитанції б/н від 21 вересня 2019 року ОСОБА_2 сплатив за подачу апеляційної скарги 1 006 грн. 50 коп. судових витрат за розгляд справи.

Оскільки провадження у справі закрито, тому суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат вважає, що вони підлягають компенсації ОСОБА_2 за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 вже помер.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно закрити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги в розмірі 1006 грн. 50 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді