Провадження №2/389/1061/18
Рішення

(заочне)

іменем України

5 березня 2019 року Знамянський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солонько К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені залу суду міста Знамянка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №31 по вул.Глінки в м.Знамянка Кіровоградської області.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником будинку №31 по вул.Глінки в м.Знамянка Кіровоградської області, в якому з 23.03.2011 зареєстрована ОСОБА_2 За вказаною адресою відповідачка ніколи не проживала, родичкою її сімї не доводиться. Реєстрація місця проживання відповідачки в її будинку перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своїм майном, зокрема не дає можливості оформити житлову субсидію, тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідачка повторно не зявилася в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила та відзив не подала. Згідно з ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2019, розгляд справи проводиться заочно.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.1991, реєстраційне посвідчення від 20.02.1996, договір дарування частки житлового будинку від 24.12.2008, реєстраційне посвідчення від 27.12.2011, довідка Знамянського МКП «БТІ» від 27.12.2011 №666 та відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.02.2019 свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником будинку №31 по вул.Глінки в м.Знамянка Кіровоградської області (а.с.5, 6, 7, 8, 9, 34).

З будинкової книги вказаного будинку, довідки Знамянського РС УДМС України в Кіровоградській області від 12.12.2018 №2773 та листа виконавчого комітету Знамянської міської ради Кіровоградської області від 17.12.2018 №01-25/1153/2 встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.03.2011 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-10, 20, 24).

Як вбачається з довідки-акту від 03.12.2018, за місцем реєстрації по вул.Глінки,31 в м.Знамянка Кіровоградської області ОСОБА_2 не проживає з 23.03.2011 (а.с.11).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка була зареєстрована в спірному будинку, не являючись членом сім'ї власника, тому, в силу ст.98 ЖК УРСР, вважається тимчасовим мешканцем.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.98 ЖК УРСР, наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ч.1 ст.99 ЖК УРСР, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Таким чином, право користування житлом, в яке вселяються піднаймач та тимчасові жильці, є похідним від права користування цим житлом наймачем та членами його сім'ї.

Аналогічні вимоги містить ст.818 ЦК України, яка визначає, що наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.

Аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 втратила право користування належним позивачу будинком №31 по вул.Глінки в м.Знамянка Кіровоградської області, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки ухвалою суду від 17.12.2018 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., дана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст.391, 818 ЦК України, ст.ст.98, 99 ЖК УРСР,керуючись ст.ст.81, 223, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №31 по вул.Глінки в м.Знамянка Кіровоградської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3