МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________
Номер провадження №6/521/499/19
УХВАЛА

24 жовтня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді Маркарової С. В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2019 року Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. звернувся із вищевказаним поданням.

В обґрунтування подання заявник послався на те, що на його примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ВП №56044404 з примусового виконання виконавчого напису №12800 про стягнення з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 271 888,54 грн.

Боржник, однак, від виконання напису ухиляється.

Заявник в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 4 статті 441 ЦПК України таке подання розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дослідивши подання, матеріали з виконавчого провадження суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно Конституції України, ЦПК України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Європейський суду з прав людини, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є :

-дія неврегульованих зобов`язань

-ухилення від виконання зобов`язань, покладених на громадянина судовим рішенням.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Зазначене узгоджується із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5.

Як визначено Судовою практикою щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного Суду України від 01.02.2013 року ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків; на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Судом встановлено, що приватним виконавцем 22.03.2018 року відкрито виконавче провадження ВП№56044404 з виконання виконавчого напису №12800 про стягнення з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 271 888,54 грн.

Боржник є обізнаним із постановою виконавця, вона ним не оскаржені.

В процесі виконавчого провадження виконавцем був перевірений майновий стан боржника : встановлено, що ОСОБА_1 офіційно не працює, пенсійні виплати не отримує, транспортні засоби на нього не зареєстровані, доходів та відкритих банківських рахунків з наявними коштами не має.

Постановами виконавця від 22.03.2018 року звернуто стягнення та накладений арешт на все майно належне боржнику.

За місцем проживання боржник фактично відсутній, що підтверджується актами приватного виконавця від 15.05.2018 року, від 21.06.2018 року, від 10.09.2019 року.

На виклики приватного виконавця боржник не з`являється.

При таких обставинах, суд вважає, що на час розгляду судом подання існують не врегульовані зобов`язання, які відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» можуть бути підставою для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Окрім того, судом встановлений факт навмисного та свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим написом.

Такий факт вже відбувся і є об`єктивно наявним.

Враховуючи, що в процесі розгляду подання виконавцем суду надані належні докази, як самого факту неврегульованого зобов`язання, так і ухилення боржника від виконання рішення суду, подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до виконання виконавчого напису №12800, виданого 11.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.

Виконання ухвали суду покласти на Державну прикордонну служби України.

Копію ухвали направити заявнику, боржнику для відома; Державній прикордонній служби України на виконання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Роз`яснити боржнику, що Малиновський районний суд м.Одеси в порядку ч. 5 статті 441 ЦПК України за вмотивованою заявою боржника може скасувати його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текст ухвали суду виготовлений 31.10.2019 року.