Справа № 203/4009/19
Провадження № 2-з/0203/96/2019
УХВАЛА

13 листопада 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

у с т а н о в и в:

11 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до ОСОБА_2 про витребування майна з незаконного володіння, який він має намір подати до суду у строк передбачений ч.4 ст.152 ЦПК України. Заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони вчиняти будь-кому будь-які дії щодо її відчуження. Заяву обґрунтовано тим, що квартира, на яку заявник просить накласти арешт, придбана ним 07.06.2018 року, що підтверджується договором купівлі-продажу серії та номеру 3-467 від 07.06.2018 року, однак заявникові стало відомо, що зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №324 від 05.07.2019 року. Заявник наголошує, що ні з ким ніяких угод з відчуження майна не укладав і навіть наміру на укладання подібних угод не мав. З мережі інтернет йому стало відомо, що на сайтах з продажу нерухомого майна містяться чисельні оголошення про продаж квартири, яка належить саме йому. Отже, заявник вважає, що є наявність причинного зв`язку між забезпеченням позову та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з частиною першою статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснено в п. 1, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо власності спірної квартири, суд дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Фактично, з можливим відчуженням спірного майна, позивач повністю позбавляється можливості відновити свої права, втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що претензії заявника можуть бути обґрунтовані, а невжиття заходів із забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі, порушити законні права останнього в разі ухвалення рішення на його користь, суд вважає за необхідне забезпечити позов.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

НОМЕР_1 будь-кому укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), укладати щодо цієї квартири договори купівлі-продажу, міни, дарування, найму, іпотеки: передавати квартиру в користування, управління, оренду, лізинг, у спільну діяльність, до статутного фонду (майна) іншої юридичної особи або учасника товариства; вселяти до зазначеної квартири мешканців для тимчасового або постійного проживання, проводити в цій квартирі перепланування, ремонтні роботи та будь-які інші дії, що можуть призвести до пошкодження оздоблення квартир та майна, яке в них знаходиться, погіршення їх поточного будівельного, інженерного, санітарного та протипожежного стану, зміни їх технічних характеристик, руйнації або знищення.

Заборонити державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101)

Направити копію ухвали сторонам у справі та до відповідного відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Ухвала набрала законної сили:

Суддя М.О. Католікян