Справа № 569/6923/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальних збитків, завданих ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суд із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальних збитків, завданих ДТП.

В обґрунтування позову вказав, що 28 листопада 2017 року, о 17 год. 34 хв., на вул. Карнаухова в м. Рівне водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з.76345 PB під керуванням водія ОСОБА_3, який зупинився перед пішохідним переходом для надання переваги для руху пішоходам. В результаті зіткнення автомобіль НОМЕР_1, будучи некерованим, здійснив виїзд на зустрічну смугу і спричинив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. JZE 056 під моїм керуванням. Вказує, що постановою Рівненського міського суду від 21 грудня 2017 року по справі №569/18389/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. В результаті вказаної ДТП транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.н.з. JZE 056 отримав механічні пошкодження, а він травми у вигляді забою голови та частин тіла. Зазначає, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», д.н.з. JZE 056 була застрахована в ГІАТ "Європейський страховий Альянс". Однак 29 листопада 2017 року, в ПрАТ «Київський страховий дім», ним подано повідомлення про подію, що може бути визнана страховою, оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 320», д.н.з. НОМЕР_2, а саме ОСОБА_2. застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Згідно акту огляду колісного транспортного засобу від 06 грудня 2017 року, проведеного аварійним комісаром ОСОБА_4 встановленого наступні механічні пошкодження транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», д.н.з. JZE 056: лонжерон передній правий згин, заломи в передній частині; дифузор вентилятора кондиціонера розламано, викревлено в лівій верхній частині; радіатор кондиціонера деформований, вигнутий, пробитий; нижній радіатор кондиціонера притиснутий, пошкоджений, деформований; датчик тиску радіатора кондиціонера зламано стиснутий; патрубок з»єднання з кулера деформовано; шків насоса гідропідсилювача зламано; насос гідропідсилювача вигнутий; підсилювач переднього бампера внутрішній пластиковий зламаний. Відповідно до ремонтної калькуляції №056_М про ринкову вартість ТЗ та величину зносу від 27 грудня 2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 103 709,55 грн. 09 січня 2018 року, він звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 33851,68 грн.. 05 лютого 2018 року ПрАТ «Київський страховий дім», згідно платіжного доручення №178, йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 33851,68 грн. Вказує, що для відшкодування йому шкоди недостатньо страхової виплати, тому відповідач зобов'язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 69857,87 грн..Крім того, пошкодивши його автомобіль марки «Mercedes-Benz», д.н.з. JZE 056 та завдавши тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 цим самим заподіяв моральну шкоду у вигляді душевних страждань, переживань, неможливості користуватись до проведення відновлювального ремонту та необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення звичних життєвих зв'язків та поновлення порушених прав. Враховуючи усі зазначені істотні обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, він оцінює моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, однак будучи раніше на судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, будучи раніше присутніми на судовому засіданні позовні вимоги не визнавали.

Третя особа в судове засідання не зявились, про день та час судового засідання були повідомлені.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 листопада 2017 року, о 17 год. 34 хв., на вул. Карнаухова в м. Рівне водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з.76345 PB під керуванням водія ОСОБА_3, який зупинився перед пішохідним переходом для надання переваги для руху пішоходам. В результаті зіткнення автомобіль НОМЕР_1, будучи некерованим, здійснив виїзд на зустрічну смугу і спричинив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. JZE 056 під керуванням водія ОСОБА_1

Постановою Рівненського міського суду від 21 грудня 2017 року по справі №569/18389/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили.

У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», д.н.з. JZE 056 була застрахована в ПАТ "Європейський страховий Альянс", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7536566, укладеного 27 жовтня 2017 року. Строк дії з 01 листопада 2017 року до 31 жовтня 2018 року (копія полісу додається).

29 листопада 2017 року, в ПрАТ «Київський страховий дім», ОСОБА_1 подав повідомлення про подію, що може бути визнана страховою, оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 320», д.н.з. НОМЕР_2, а саме ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім».

Згідно акту огляду колісного транспортного засобу від 06 грудня 2017 року, проведеного аварійним комісаром ОСОБА_4 встановленого наступні механічні пошкодження транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», д.н.з. JZE 056: лонжерон передній правий згин, заломи в передній частині; дифузор вентилятора кондиціонера розламано, викревлено в лівій верхній частині; радіатор кондиціонера деформований, вигнутий, пробитий; нижній радіатор кондиціонера притиснутий, пошкоджений, деформований; датчик тиску радіатора кондиціонера зламано стиснутий; патрубок з»єднання з кулера деформовано; шків насоса гідропідсилювача зламано; насос гідропідсилювача вигнутий; підсилювач переднього бампера внутрішній пластиковий зламаний.

Відповідно до ремонтної калькуляції №056_М про ринкову вартість ТЗ та величину зносу від 27 грудня 2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 103 709,55 грн..

09 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 33851,68 грн..

05 лютого 2018 року ПрАТ «Київський страховий дім», згідно платіжного доручення №178, ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 33851,68 грн. (копія платіжного доручення додається).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543,1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:

страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (п. 1.1);

страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування» (п. 1.2);

потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п. 1.3);

особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов'язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1статті 38 зазначеного Закону).

Відповідно до копії повідомлення про ДТП від 29.11.2017 року позивачем було виконано обов'язок щодо письмового повідомлення про ДТП страховику..

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Такі висновки щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність було викладено Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відступивши від попередніх висновків, сформульованих Верховним Судом України.

Суд звертає увагу на ту обставину, що кошти позивачеві були сплачені страховою компанією, що підтверджується платіжним дорученням, позивач суми страхового відшкодування не оспорював.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно достатті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне-за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В позовній заяві позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 пошкодив його автомобіль, а він отримав тілесні ушкодження, чим завдав йому моральних страждань. Проте позивач не надає жодних доказів на підтвердження вказаної обставини, як і не надає доказів, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, в чому полягає тяжкість заподіяної моральної шкоди та матеріальний стан відповідача.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальних збитків, завданих ДТП - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: 33000, м.Рівне, вул. Новобармацька, буд.9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: 33000, м.Рівне, вул. Приозерна, буд.6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Київський страховий дім», місце знаходження: 33000, м.Рівне, вул. Грушевського, 42А.

Суддя: С.П. Харечко