Справа № 301/2108/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Терпай С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі) на рішення Іршавського районного суду від 24 жовтня 2017 року (у складі судді Марковича І.І.) за позовом ОСОБА_3 до Броньківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом у жовтні 2017 р.

Просила визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається із житлового будинку та надвірних споруд, розташованих у АДРЕСА_1, в цілому.

На обґрунтування позовних вимог указала, що ІНФОРМАЦІЯ_11. помер батько позивача. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та надвірних споруд розташованих у АДРЕСА_1. За життя спадкодавець заповіту не залишив. Позивач як спадкоємець за законом прийняла спадщину за померлим батьком, оскільки фактично вступила у володіння і користування спадковим майном. Мати позивача - ОСОБА_4, також прийняла спадщину за померлим чоловіком, однак не встигла її оформити, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_12

Окрім позивача інших спадкоємців за померлими батьками немає.

При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини у вчиненні таких дій позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

У зв'язку з цим позивач і звернулася до суду.

Рішенням Іршавського районного суду від 24 жовтня 2017 р. позов задоволено: визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається із житлового будинку та надвірних споруд, розташованих у АДРЕСА_1, в цілому.

ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що оскаржуваним рішенням порушуються права апелянта оскільки спадкодавцем ОСОБА_4 (бабусею апелянта) за життя було складено заповіт на користь ОСОБА_2, у тому числі на спірний житловий будинок, який вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 Зазначає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що єдиним спадкоємцем спадкового майна є позивач. Указує, що апелянт як спадкоємець за заповітом проживав за однією адресою із бабусею на день відкриття спадщини, не відмовлявся від прийняття спадщини, а отже в силу вимог матеріального закону прийняв спадщину. Зазначає, що позивач не повідомила суду дійсній обставини спадкування спірного спадкового будинку. Указує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач отримувала відмову від нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення право на спадщину. Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою невизнання відповідачем позову.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові, з таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог.

Апеляційний суд не може погодитися із цим висновком через порушення норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Установлено та підтверджено письмовими доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_13. помер батько позивача - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку та надвірних споруд, розташованих у АДРЕСА_1. За життя спадкодавець заповіту не залишав.

Позивач як спадкоємець за законом, прийняла спадщину за померлим батьком, так як фактично вступила у володіння та користування спадковим майном.

Мати позивача - ОСОБА_4, також прийняла спадщину за померлим ОСОБА_5, однак не встигла її оформити, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Довідкою Броньківської сільської ради від 20.03.2012 р. стверджується, що на день смерті батька позивача ОСОБА_5 із ним проживала та була прописана його дружина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Суд першої інстанції у своєму рішенні констатував, що при зверненні до приватного нотаріуса Іршавського нотаріального округу у оформленні спадщини позивачу було відмовлено в зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок.

Проте, в матеріалах справи така відмова відсутня.

Натомість ОСОБА_5 (особа, яка не брала участі в справі) подав низку письмових доказів на обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги.

Так, згідно із заповітом від 06.06.2006 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, усе своє майно заповіла ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.26).

Із довідки виконавчого комітету Броньківської сільської ради від 05.06.2018 р. видно, що на день смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12, із нею проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (онук); ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (онука), та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 (правнук) (а.с.27).

Сторонами в цивільному процесі є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене, та яка пред'явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач, і яка, виходячи із заявленої останнім правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких) з метою поновлення прав позивача (ст.ст. 26 ч.1, 30, 33 ЦПК України у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення).

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Броньківська сільська рада Іршавського району 20.10.2017 р. надіслала на адресу Іршавського районного суду заяву, в якій заперечила проти визнання права власності на спадкове майно через те, що в будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані неповнолітні діти та їх батьки, а саме: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_14; ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_6; ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_7; ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_8; ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_9; ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.18).

Однак, судом першої інстанції узагалі не було взято до уваги цей лист і жодної правової оцінки йому в своєму рішенні судом не надано.

Позивач на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами та поряд із іншим відповідачем не пред'явила вимогу до ОСОБА_2 як спадкоємця за заповітом. Суд першої інстанції указаного порушення не виявив, не залучив до участі в справі належного відповідача, що призвело до ухвалення судового рішення із порушенням норм процесуального права. Хоча, з огляду на лист Броньківської сільської ради Іршавського району від 20.10.2017 р. (а.с.183), мав змогу з'ясувати це питання.

Вочевидь, апелянт, на користь якого було складено заповіт, мав бути залучений до участі в справі як відповідач, однак цього зроблено не було, що, безумовно, потягло за собою порушення його прав та інтересів.

Тобто, з метою всебічного та повного з'ясування обставин справи, законного та справедливого вирішення спору, ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом і вважає себе таким, що прийняв спадщину за померлою ОСОБА_4 має бути залучений до участі в справі.

За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість незалучення кого-небудь з них до розгляду справи як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи,інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки суд першої інстанції залишив цю обставину (суб'єктний склад відповідачів) поза увагою, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей усунути вказане порушення, то оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися у суд із новим позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.4, ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі) задовольнити.

2.Рішення Іршавського районного суду від 24 жовтня 2017 року скасувати.

3.У задоволенні позову ОСОБА_3 до Броньківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 960 (дев'ятсот шістдесят) грн. у відшкодування судового збору.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

6.Повне судове рішення складено 05 березня 2019 року.

Судді: