Справа № 761/4147/19
Провадження № 6/761/255/2019
У Х В А Л А

04 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Токач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дерев`янчука С.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2019 року до суду надійшло подання державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дерев`янчука С.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, згідно якого просить суд надати дозвіл на проникнення до квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Свою заяву обґрунтовував тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 761/18811/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12 вересня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 176712,00 грн., а також судові витрати у розмірі 1 767,12 грн. Як зазначає державний виконавець, боржником добровільно вимоги виконавчого документа виконано не було. При неодноразових виходах державного виконавця за вказаною адресою з метою здійснити опис майна, що належить боржнику, доступу державному виконавцеві не було надано, про що складено відповідні акти. На думку державного виконавця, такі обставини у своїй сукупності свідчать про ухилення боржника від виконання рішення, на підставі чого звернувся до суду з відповідним поданням.

Ухвалою суду від 01 лютого 2019 року справу призначено до розгляду на 04 лютого 2019 року.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, матеріали подання не підтримав, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином.

Сторони виконавчого провадження відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України у судове засідання не викликалися.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить висновку, що подання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Шевченківському районному відділі Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист №761/18811/15-ц, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 12 вересня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 176712,00 грн., а також судові витрати у розмірі 1 767,12 грн.

Постановою ВП №54664961 від 08 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 761/18811/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12 вересня 2016 року.

Вказана постанова направлена за адресою місця проживання боржника, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 вересня 2017 року.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 грудня 2013 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що була чинна на день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Таким чином, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Між тим, до суду не подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником.

У рамках вказаного виконавчого провадження постановою від 08 вересня 2017 року накладено арешт на майно боржника, запитом від 14 вересня 2017 року до Регіонального сервісного центру виконавець звернувся із запитом про термінове надання інформації щодо наявності зареєстрованих транспортних засобів за боржником.

Згідно листа №31/26 Регіональний сервісний центр в м. Києві повідомив, що станом на 27 вересня 2017 року за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані.

Листом №54664961/24 від 16 листопада 2017 року державним виконавцем направлено до відповідних банківських установ постанову про накладення арешту на банківських рахунках ОСОБА_3, на що останні надали відповідь про неможливість виконання постанови через відсутність відкритих банківських рахунків зазначеного клієнта.

Згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 97203710 від 13 вересня 2017 року, за ОСОБА_3 на праві приватної власності зареєстровано 1/3 частина квартири АДРЕСА_1.

Згідно виклику державного виконавця №54664961/24 від 04 квітня 2018 року ОСОБА_3 зобов'язано з'явитись до державного виконавця 04 травня 2018 року щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом. Вказана вимога направлена боржникові , однак повернулась за закінченням встановленого терміну зберігання.

Актами приватного виконавця від 14 березня 2018 року, 24 травня 2018 року, 14 грудня 2018 року та 08 січня 2019 року зафіксовано неможливість потрапити до квартири за адресою: АДРЕСА_1, з метою проведення її опису, у зв'язку з ненаданням вільного доступу.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч.1 та п.4 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

За умовами ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов'язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Так, враховуючи, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження обізнаності боржника з приводу відкриття виконавчого провадження та можливості добровільного виконання рішення, зокрема, доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим повідомленням та доказів отримання боржником постанови про призначення проведення виконавчих дій щодо опису та арешту квартири і виклику державного виконавця від 04 квітня 2018 року, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 є обізнаною про наявність виконавчого провадження відносно неї.

Крім того, згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 97203710 від 13 вересня 2017 року, за боржником зареєстровано лише 1/3 частина квартири, а тому 2/3 частини квартири є власністю інших осіб, що можуть проживати у вказаному приміщенні, а тому надання державному виконавцю можливості входження до жилого приміщення з метою опису належного боржникові майна, на думку суду, є недоцільним.

Разом з тим слід врахувати, що згідно Акту від 24 травня 2018 року зафіксовано, що зі слід свідків, а саме сусідки з квартири № 59, ОСОБА_3 більше 10 років не проживає за адресою: АДРЕСА_1, згідно Акту від 14 грудня 2018 року - за вказаною адресою проживають орендарі, які повідомили, що орендують вказану квартиру більше двох років.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Матеріали подання не містять доказів намагання державного виконавця виявити джерела доходу боржника, зокрема, заробітної плати, пенсії, стипендії та іншого доходу.

Таким чином, до матеріалів подання не приєднано доказів підтвердження використання державним виконавцем всіх можливих заходів виконання рішення суду у примусовому порядку.

Статтею 41 Конституції України закріплено непорушність права власності, що полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканості самого майна власника.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналізуючи вказані норми права, суд приходить до висновку, що така міра як проникнення до житла боржника, є крайньою мірою та має бути застосовано державним виконавцем у виключних випадках, після вичерпання всіх інших можливих способів виконання рішення.

За таких обставин, звернення державного виконавця із відповідним поданням є передчасним, а відтак подання є необґрунтованим та недоведеним, а тому таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дерев`янчука С.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: