КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/6884/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/253/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: Департамент з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Юзькової О.Л.,-

встановила:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримала.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала.

Правонаступник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив із того, що заочне рішення було скасовано судом апеляційної інстанції, а тому підстави для прийняття заяви відсутні.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони суперечать нормам процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року визнано недійсним договір дарування укладений 24 січня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Яценко О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 6-390.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності договору та ухвалено в цій частині нове рішення.

Скасовано державну реєстрацію прав ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, проведену на підставі договору дарування від 24 січня 1998 року.

Змінено заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року, виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на норми ст. 234 ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, зазначити правовою підставою задоволення позовних вимог ОСОБА_2 положення ст. 58 ЦК України 1963 р.

В іншій частині заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення заочного рішення) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Стаття 284 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час подання заяви) містить аналогічні положення.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення заочного рішення) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову; у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Пункти 2, 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час подання заяви) містять аналогічні положення.

З урахуванням того, що рішенням Апеляційного суду м. Києва було скасовано лише частково рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року, тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови у відкритті провадження в частині, яка не була скасована апеляційним судом.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 19 листопада 2018 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада2018 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 219 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко