ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3818/19 Справа № 213/2885/18 Суддя у 1-й інстанції - Соловйова Л. Я. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство « Криворіждорвибухпром»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 січня 2019 року, яке ухвалене суддею Соловйовою Л.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області об 11 годині 08 хвилин та повне судове рішення складено 08 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство « Криворіждорвибухпром» (надалі ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровю.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим, висновком МСЕК від 08.12.2016 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25 % ХОЗЛ з 28 листопада 2016 року по 01 грудня 2017 року, з наступним переоглядом 01 листопада 2017 року, який при наступному переогляді, 05.12.2017 року не змінився, з 01 грудня 2017 року до 01 грудня 2019 року, з наступним переоглядом 01 листопада 2019 року.

Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 190 365 000,00 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в звязку з ушкодженням здоровя, у розмірі 5 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

У задоволенні іншої частини вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 185365 (сто вісімдесят пять тисяч триста шістдесят пять) гривень відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутого на користь позивача, просить збільшити його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, напади утрудненого дихання, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, слабкість, підвищену втому, запаморочення, головний біль, в звязку з чим позивач відчуває постійні моральні страждання.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2,представник відповідача ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга, як необґрунтована - залишенню без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 17.11.2009 року по 01.09.2016 року працював вибуховиком (підривником) в ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром», у шкідливих умовах праці (а.с. 10-13).

01.09.2016 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до п. 14 Акту від 10.10.2016 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 встановлено: хронічне обструктивне захворювання легенів другої ст.(пилотоксичний бронхіт другої ст. емфізема легенів другої ст.), група «В». Легенева недостатність другого ст., 21.07.2016 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини ( а.с.8-9)

Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи підривником (вибуховиком) вибухової дільниці №1 ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» ОСОБА_1 виконував виміри параметрів свердловин на блоках; отримував та доставляв вибухові матеріали; розвантажував з автомобілів ящики з вибуховими матеріалами; здійснював зарядження свердловин емульсійними вибуховими речовинами, монтаж та комутацію вибухової мережі на блоці. При цьому, внаслідок тривалої дії факторів виробничого середовища на організм працівника через недосконалість робочого місця, підпадав під вплив шкідливих параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Працюючи раніше на вибуховій дільниці №1 гірничого цеху №2 ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром» підривником, ОСОБА_1, з тих же причин, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 жовтня 2016 року, причиною виникнення зазначеного професійного захворювання у ОСОБА_1 є концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,4- 5,3 разів перевищує ГДК (4,8- 10,6 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3); концентрація діоксиду азоту в повітрі робочої зони в 1,5 рази перевищує ГДК (2,9 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3).

Висновком МСЕК від 08 грудня 2016 року ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25 %- ХОЗЛ з 28 листопада 2016 року по 01 грудня 2017 року, з наступним переоглядом 01 листопада 2017 року ( а.с.6)

Згідно висновку МСЕК від 05 грудня 2017 року (серії 12 ААА № 046344) позивачу ОСОБА_1 розмір ступеня втрати професійної працездатності залишено незмінним, з 01 грудня 2017 року до 01 грудня 2019 року, з наступним переоглядом 01 листопада 2019 року (а.с.7).

На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у звязку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням, моральної шкоди відповідачем з вини якого її й заподіяно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 жовтня 2016 року, причиною професійних захворювань позивача є також робота позивача на вибуховій дільниці №1 ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» підривником (вибуховиком), у шкідливих умовах праці, впродовж 6 років 9 місяців в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які перевищували нормативні показники.

Отже, роботодавець ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, в тому числі, з вини ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, роботу позивача також і на підприємстві відповідача ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» в умовах впливу шкідливих факторів, продовж 06 років 9 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 25%, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги представника позивача про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційних скарг відсутні, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецькогорайонного суду м. Кривого Рогу від 03 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: