Єдиний номер справи 487/4797/16-ц
Провадження 22-ц812/1868/19 Головуючий по 1 інстанції Агєєва Л.І.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: відповідача Фізичної особи-підприємця Панкратова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2017р.

за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час невикористаної відпустки, а також компенсації частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати,

встановила:

У вересні 2016р. ОСОБА_1 пред`явив позов до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час невикористаної відпустки, а також компенсації частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати.

Позивач зазначав, що з 30 червня 2014р. працював у відповідача на посаді торгового представника, а з 11 вересня 2014р. ще й на посаді менеджера з продажу.

27 березня 2015р. відповідач звільнив його з роботи за власним бажанням.

Оскільки жодного разу він не отримував заробітної плати, а відповідач всупереч положень ст.116 КЗпП в день звільнення не провів з ним остаточного розрахунку, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2017р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з недоведеності факту наявності між сторонами трудових правовідносин і відсутності у зв`язку із цим зобов`язань відповідача по виплаті спірних сум.

Проте з такими висновками суду у повній мірі погодитись не можна.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 11 вересня 2014р. по 27 березня 2015р. працював у ТОВ «Чайна імперія», директором якого був ОСОБА_2 , на посаді менеджера з продажу.

Дані обставини: підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_1 в якій за номерами 18,19 містяться відповідні записи про прийняття на роботу і звільнення, заявою позивача про звільнення адресованої директору ТОВ «Чайна імперія» ОСОБА_2 , видатковими касовими ордерами про виплату ТОВ «Чайна імперія» заробітної плати ОСОБА_1 у жовтні 2014р. березні 2015р. а також вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2015р., яким ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст.190 КК (перебував у трудових відносинах з ТОВ «Чайна імперія» з 11 вересня 2014р. по 27 березня 2015р. на посаді менеджера з продажу і 03 квітня 2015р. заволодів чужим майном під видом менеджера з продажу ФОП ОСОБА_2 ).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 з 11 вересня 2014р. по 27 березня 2015р. працював не у ФОП ОСОБА_2 на посаді менеджера з продажу, а у ТОВ «Чайна імперія», то можна по суті погодитись з висновком суду про відсутність підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі, компенсації за час невикористаної відпустки, а також компенсації частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати саме за цією посадою, оскільки такі вимоги пред`явленні до неналежного відповідача.

В той же час рішення суду про відхилення у повному обсязі вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі за останній місяць роботи, а також компенсації частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати є незаконним.

Так, за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2016р., який було змінено ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2016р., ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст.190 КК, який згідно контракту та договору про повну матеріальну відповідальність перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 з 30 червня 2014р. на посаді торгового представника та в період часу з 03 березня 2015р. по 31 березня 2015р. привласнив грошові кошти ФОП ОСОБА_2 ).

Під час розгляду вказаної кримінальної справи ОСОБА_1 пояснював, що не отримав лише останню заробітну плату.

Доказів того, що ФОП ОСОБА_2 виплатив ОСОБА_1 заробітну плату за березень 2015р. за роботу на посаді торгового представника у справі немає.

З огляду на вищенаведені обставини слід вважати доведеним факт трудових відносин між сторонами спору у вказаний період, а також порушення відповідачем як роботодавцем трудових прав позивача на своєчасне отримання лише заробітної плати і тільки за березень 2015р.

За таких обставин рішення суду в цій частині в силу п.4 ч.1 ст.367 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення на підставі ст.ст.95,116 КЗпП, ст.ст.31,34 Закону «Про оплату праці» з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1218 грн. заборгованості по заробітній платі за березень 2015р. та 888,17 грн. компенсації частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з квітня 2015р. по вересень 2019р. (119,14% - з квітня по грудень 2015р., 112,4% - 2016р., 113,7% - 2017р., 109,8% - 2018р., 103,43% - з січня по вересень 2019р., дані щодо індексу інфляції за жовтень, листопад 2019р. на час ухвалення рішення відсутні, (1218 грн. х 172,92%) - 1218) без врахування податків і обов`язкових платежів.

Часткове задоволення позову є підставою (ст.141 ЦПК) для пропорційного стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у зв`язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2017р. в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2015р. та компенсації частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з квітня 2015р. по вересень 2019р. скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Васильовича на користь ОСОБА_1 1218 грн. заборгованості по заробітній платі, 888,17 грн. компенсації частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати без врахування податків і обов`язкових платежів, а також в дохід держави 1218 грн. судового збору у зв`язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст виготовлено 13 листопада 2019р.

Головуючий: Судді: