Справа № 161/5198/19 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/966/19 Категорія: 26 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Савчук О.В.,

з участю:

представника позивача - Носкова О.М.,

третьої особи - Семенова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Маневицького району Волинської області, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтувала тим, що вона 27 грудня 2005 року уклала з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в розмірі 18000 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позичальником ОСОБА_1 і банком був укладений іпотечний договір, за яким в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач також зазначала, що 12 листопада 2007 року вона уклала з банком кредитний договір, за умовами якого банк надав їй кредит в розмірі 30000 доларів США. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16 вересня 2009 року постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, визначено спосіб реалізації іпотечного майна шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Виселено ОСОБА_1 із зазначеного жилого примішення.

Посилаючись на те, що їй стало відомо про державну реєстраціє за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на зазначене іпотечне майно, що, на думку позивача, є неправомірним, остання просила суд скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за банком.

Крім того, ОСОБА_1 29 березня 2019 року подала в суд заяву про забезпечення позову та просила накласти арешт на квартиру, а також заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного жилого приміщення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2019 року заяву позивачки про забезпечення позову задоволено.

Постановлено накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Акціонерному товариству «Укрсоцбанк».

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, відповідач АТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили і просили скаргу залишити без задовольнення, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав позивача ОСОБА_1 на нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з дотриманням вимог закону.

Частина 1 та 2 статті 149 ЦПК України передбачають, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити тощо. Підставою забезпечення позову є обгрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Із матеріалів справи убачається, що 27 грудня 2005 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», і ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір,за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_1 передала в іпотеку іпотекодержателя Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» для забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 070-22-168 від 27 грудня 2005 року квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11-17).

12 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», був укладений іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_1 передає в наступну іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за основним зобов`язанням зазначену квартиру (а.с.20-25).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.41-46) від 20 березня 2019 року на підставі рішення державного реєстратора право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

В своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що вона звернулася в суд з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру за АТ «Укрсоцбанк», а тому просила суд забезпечити її позов шляхом накладення арешту на квартиру та заборони стягувачу вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири.

Місцевий суд своєю ухвалою забезпечив позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Коегія суддів вважає, що за таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або поновлення оспорюваних прав позивача на нерухоме майно, в зв`язку з чим обгрунтовано задоволив заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді