Номер провадження: 22-ц/813/390/19
Номер справи місцевого суду: 522/8360/18
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру сплати аліментів.

Уточнивши 04.09.2018 року позовні вимоги, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_4 за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.09.2012 року у справі № 1512/8305/2012 з 1/3 частини з усіх видів заробітку на тверду грошову суму, що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та ОСОБА_3 25.10.2008 року було укладено шлюб. У період вищезазначеного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2012 року шлюб між ними був розірваний. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.09.2012 року з нього були стягнуті на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після розірвання шлюбу із ОСОБА_3, позивач уклав повторний шлюб із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 204 від 25.07.2015 року). У другому шлюбі з ОСОБА_5 у нього народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. У період з 05.03.2008 року по 30.12.2016 року він працював в органах МВС на посаді молодшого лейтенанта запасу. Згідно витягу Наказу № 1757 о/с від 29 грудня 2016 року відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», він був звільнений зі служби на підставі п.7 ч. 1 ст. 77 вказаного Закону (за власним бажанням). Враховуючи, що після звільнення з органів МВС та по теперішній час він не має постійного місця роботи та заробітку, його майновий стан погіршився, він не має можливості в повному обсязі здійснювати щомісячні платежі зі сплати аліментів, оскільки дитина від другого шлюбу - ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги. Також, зазначав, що у нього немає будь-якого рухомого або нерухомого майна, з реалізації якого дозволяло б здійснювати щомісячні платежі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити частково, стягуючи з нього на користь відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі - в твердій грошовій сумі розміром одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про зміну стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з 1/3 частини з усіх видів заробітку на тверду грошову суму, що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте, право на зміну способу стягнення аліментів має одержувач аліментів.

Судова колегія з таким висновком районного суду погоджується виходячи з такого.

Судом встановлено, що між сторонами 25.10.2008 року було укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1598.

Від шлюбу у сторін є спільна дитина - донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 571.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_4, за домовленістю, залишилась проживати разом з матір'ю.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.09.2012 року з позивача було стягнуто на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Першим Суворовським ВДВС у м. Одесі ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

25.07.2015 року позивач уклав повторний шлюб із ОСОБА_5, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 204.

У шлюбі з ОСОБА_5 позивач має спільну дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно витягу Наказу № 1757 о/с від 29 грудня 2016 року відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», позивач був звільнений зі служби в органах Національної Поліції на підставі п.7 ч. 1 ст. 77 вказаного Закону (за власним бажанням).

Також, судом встановлено, що відповідачем витрачаються кошти на лікування дитини, що підтверджується листом №55 від 06.02.2018 року Медичного центру «МЕДІКАП»; копією страхового полісу від 29.06.2017 року; копією чека від 30.06.2017 року; копією консультативного висновку від 21.05.2018 року; копією консультативного висновку від 22.03.2016 року; копією консультативного висновку від 09.03.2017 року; копією консультативного висновку від 03.01.2018 року; копією консультативного висновку від 16.10.2017 року; копією консультативного висновку від 04.03.2017 року; копією консультативного висновку від 28.02.2017 року, копією консультативного висновку від 21.12.2016 року; копією замовлення на надання медичних послуг від 07.05.2018 року; копією чека від 07.05.2018р., копією прибуткового касового ордеру від 21.05.2018 року; копією замовлення на надання медичних послуг від 12.03.2018 року; копією чека від 12.03.2018 року; копією замовлення на надання медичних послуг від 13.03.2018 року; копією чека від 13.03.2018 року.

Згідно до розрахунку, сформованому Першим Суворовським ВДВС м. Одеси від 17.04.2018 року, заборгованість позивача по сплаті аліментів становить 27 660 гривень 66 копійок.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вже зазначалось згідно з уточненим позовом зміна розміру аліментів, про яку заявив позивач, стосується фактично зміни способу їх стягнення з 1/3 частки від доходу на тверду грошову суму, що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, в апеляційній скарзі позивач знов фактично змінив ним же заявлені в суді першої інстанції вимоги і просить змінити розмір аліментів з 1/3 частини від доходу на аліменти у твердій грошовій сумі розміром одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки, позов про зміну способу заявлено ОСОБА_4, який є платником аліментів, а не їх одержувачем, рішення районного суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 є таким, що відповідає законодавству.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції доказів про зміну майнового та сімейного стану платника аліментів не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки суд розглянув позов в межах заявлених позивачем вимог, які стосувались зміни способу стягнення аліментів, що є виключним правом одержувача аліментів, а не їх платника.

Тому, наведені доводи на правильність рішення районного суду про відмову у задоволенні позову не впливають.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 28.02.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш