КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/113/2019 Головуючий у 1 інстанції - Хоменко В.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Квартет ЛТД», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про заборону вчиняти дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ТзОВ «Фірма «Квартет ЛТД» треті особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заборону вчиняти дії. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 вказував, що позивач у вказаній квартирі незареєстрований та не проживає, а відтак не є споживачем комунальних послуг за вказаною адресою. Проте, ТзОВ «Фірма «Квартет ЛТД» здійснює безпідставне нарахування за комунальні послуги та надсилає рахунки - попередження про наявність неіснуючих боргів. Просив заборонити ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД надавати будь-які житлово-комунальні послуги та заборонити здійснювати нарахування грошових коштів, збирати квартирну плату, платежі за комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1, 1/2 частина якої належить ОСОБА_2 на праві власності.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Квартет ЛТД», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заборону вчиняти дії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що розгляд даної справи призначили у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, також вказує, що коли дізнався про цей факт, одразу подав клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, тому що вважає, що розгляд справи в порядку спрощеного провадження позбавляє апелянта можливості скористатися своїми процесуальними правами.

Зазначає, що суд не дослідив належним чином усі документи та докази, які відповідач ТзОВ «Фірма «Квартет ЛТД» зобов'язаний був надати для дослідження при розгляді справи.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу із підстав, викладених в ній та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено позовні вимоги.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Інша частина квартири належить на праві власності ОСОБА_3 - 1/6 частина, ОСОБА_4 - 1/18 частина, ОСОБА_7 - 1/18 частина, ОСОБА_8 - 1/18.

Згідно із довідкою Форма 3 № 866 від 01.11.2014 в квартирі АДРЕСА_1. зареєстровані та проживають: ОСОБА_3, його дружина - ОСОБА_4 та неповнолітні діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ОСОБА_2 в зазначеній квартирі не зареєстрований та фактично не проживає.

21.05.2010 року між ТзОВ Фірма «Квартет ЛТД» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, згідно якого ТзОВ Фірма «Квартет ЛТД», як Управитель, зобов'язався забезпечити надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а Споживач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі вносити оплату за надані послуги в строк та на умовах, що передбачені договором.

Згідно умов зазначеного Договору Управитель надає послуги відповідно до затвердженого рішенням органу місцевого влади тарифу, його структури, періодичності та строки.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 був надісланий Договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що підтверджується поясненнями ОСОБА_2, проектом Договору, однак, останній не повернув підписаний примірник Договору ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД», а тому вважає, що договір між сторонами не укладений.

Відповідно до Дозволу, наданого Московською районною державною адміністрацією м. Києва № 09/733 від 17.09.1997, Фірма «Квартет» ЛТД мав право на обслуговування житлового фонду, нежилих приміщень, інших споруд та земельних ділянок, розташованих в мікрорайоні, що обслуговується ЖЕК - 206, а саме Товариство мало право на обслуговування прибудинкових територій та вивезення сміття, технічне обслуговування будинків, внутрішньо будинкових мереж, каналізаційних та дренажних систем, горищ, підвалів, сходових клітин та інших приміщень, на збирання квартирної плати, платежів за комунальні послуги, плати за обслуговування з наймачів та власників приміщень і споруд, у тому числі і заборгованості, укладання договорів з постачальниками комунальних послуг для мешканців мікрорайону, укладення договорів, виконання робіт по капітальному ремонту і реконструкції. Дозвіл видано на невизначений термін.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.03.2016 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.05.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.11.2016 року, частково задоволено позов ТзОВ «Фірма «Квартет» ЛТД».

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фірма «Квартет» ЛТД» заборгованість за житлово - комунальні послуги в розмірі 5901 грн. 50 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, у грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 березня 2016 року, однак, у задоволенні заяви було відмовлено, в подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 липня 2016 року у відкритті касаційного провадження відмовлено та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 березня 2016 року і ухвала Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року набрали законної сили.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що навіть за відсутності договірних відносин між сторонами, не зникає обов'язок по оплаті власниками квартир послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а також послуг з централізованого опалення, водопостачання і водовідведення, відтак, обов'язок виникає не лише на підставі укладених зі споживачами договорів, а і в силу закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та дотримуватися вимог нормативно - правових актів у сфері житлово - комунальних послуг.

Згідно ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов'язує; власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що всі вищевикладені обставини були предметом розгляду Голосіївського районного суду м. Києва від 07 березня 2016 року, рішення якого має преюдиційне значення в даному випадку, оскільки воно було постановлено за спором між тими ж сторонами та фактично про той же предмет, а саме -нарахування коштів за надання житлово-комунальних послуг.

Разом із тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що 1 травня 2015 року ТОВ «Квартет» ЛТД ввійшло до складу керуючої компанії Голосіївського району м.Києва і як самостійна організація припинила свою діяльність щодо обслуговування квартири АДРЕСА_1, що в частині 1/2 належить на праві власності позивачу, а тому підстав для задоволення позовних вимог щодо заборони вчиняти відповідачу дії з надання житлово-комунальних послуг та нарахування за це оплати немає, так як на час розгляду справи в даному спорі відповідач є неналежним відповідачем.

Колегія суддів не вбачає також підстав для скасування рішення суду першої інстанції з підстав порушення процесуальних норм.

У суду на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відсутні підстави для витребування додаткових доказів по справі, які не були досліджені в суді першої інстанції, оскільки колегія суддів вважає, що відповідач припинив свою діяльність щодо надання послуг щодо обслуговування квартири АДРЕСА_1 та нарахування оплати за ці послуги, а тому витребування ліцензії, рішень про затвердження тарифів немає сенсу.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 4 березня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: