Провадження №2/523/1583/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обгрунтовані тим, що позивач ОСОБА_4 , який є сином відповідача ОСОБА_2 , з народження проживав за адресою: АДРЕСА_1 . З 2005р. відповідач не проживає за вказаною адресою. Після одруження ОСОБА_4 з ОСОБА_1 також продовжували проживати в цьому будинку, де були зареєстровані як члени сім`ї власника домоволодіння. З метою покращення умов проживання вони проводили ремонтні роботи в будинку, до 2002р. добудували житловий будинок, однак не виготовили відповідну технічну документацію на нього. Загальна вартість витрат на добудову склала 67188 грн. В 2017р. відносини між позивачами та відповідачем погіршились та ОСОБА_5 відмовляється визнавати право власності позивачів на добудований будинок, будівельні матеріали та вчиняє дії, спрямовані на виселення їх з вказаного житла. Сім`я позивачів проживала у вказаному будинку на підставі усної домовленості між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , були зареєстровані з ініціативи батька, який фактично не проживав там тривалий час, а тому вони вважають дії ОСОБА_2 щодо перешкоджання у користуванні житлом незаконними і протиправними.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28.10.2019р. заяву ОСОБА_4 про відмову від позову задоволено та прийнято відмову позивача ОСОБА_4 від позову до ОСОБА_2 , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, провадження в цій частині позову закрито.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повідомила, що вона з сім`єю: чоловіком ОСОБА_4 та дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з дозволу відповідача стали проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Однак під тиском телефонних дзвінків вони виїхали. Вселитись знову в будинок вони не намагались, оскільки всі кімнати зайняті. Коли вони приїжджали з метою огляду приміщень, то відповідач їх не впускав.

Раніше в суді ОСОБА_2 зазначав, що з буд АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 вони виїхали близько 2,5 роки, тому, що ОСОБА_2 сказав, щоб вони зібрали свої речі та виїхали, тому що батько хоче жити сам. Щоб не спричиняти сварки, вони добровільно виїхали, хоча ОСОБА_2 займався реставрацією будинку для своїх дітей. Також вказував на те, що вселитись не намагався, фізично відповідач не перешкоджав у вселенні.

Відповідач ОСОБА_4 пояснив, що коли він вселявся в цей будинок, позивача та його сина ОСОБА_4 там вже не було, а 05.03.2017р. близько 09.30 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 приїхали та сказали, що хочуть вселитись. ОСОБА_2 відкрив двері та не заперечував проти вселення. Пізніше з незрозумілих причин приїхала поліція. Звернув увагу суду, що ніколи не перешкоджав у вселенні ОСОБА_1 в його будинок.

В судове засідання третя особа не з`явились, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_8 зазначила, що перебувала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем близько 15 років, а 09.01.2019р. вони одружились. В кінці лютого 2017р. вона з ОСОБА_2 переїхали до буд АДРЕСА_1 , там ніхто не проживав.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також вказували, що бачили приїзд поліції, однак вказували на те, що ОСОБА_2 ні разу не заперечував проти вселення ОСОБА_1 .

Вислухавши позивача, відповідача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно договору дарування від 31.08.1992р., посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Богдановою Н.В., ОСОБА_11 подарував, а ОСОБА_2 прийняв в дар житловий будинок з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , договір зареєстровано в реєстрі за №2-4266 (а.с.41).

Згідно з довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї та прописку), виданої органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Крива Балка» в м.Одесі 09.12.2016р., в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 власник, зареєстрований з 17.07.1989р., ОСОБА_12 -дружина, з 17.07.1989р., ОСОБА_4 -син власника-з 13.10.2001р., ОСОБА_13 -син власника з 22.12.2003р., ОСОБА_1 -невістка власника з 11.02.2008р., ОСОБА_6 -онук власника з 17.04.2014р., ОСОБА_7 -онук власника з 17.04.2014р. (а.с.13)

Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин першої та четвертої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано ВРУ, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу частин 1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1-4 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи відсутність належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів позивача про перешкоджання відповідачем вселенню позивача ОСОБА_1 за адресою реєстрації, тобто не доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі вчиняє протиправні дії та не впускає її в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає, що заявлені позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,353-355, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07.11.2019 р.

Суддя: