Номер провадження: 22-ц/813/205/19
Номер справи місцевого суду: 522/4498/18
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Абухіна Р.Д. 18 травня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

19 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у порушенні пункту 3 ст. 9 Закону України « Про захист прав споживачів», а саме - у неповернені позивачу коштів за надісланий на адресу відповідача 25 січня 2018 року товар;

- зобов'язати відповідача повернути позивачу грошові кошти в розмірі 618 грн.

- стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди в розмірі 15 000грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначав, що 15 січня 2018 року він оплатив на сайті «groosha.ua» замовлення № 9618, а отримавши його 23 січня 2018 року виявив, що деякі товари було йому відправлено помилково, був відправлений інший товар.

25 січня 2018 року позивачем через ТОВ «Нова Пошта» було здійснено відправку помилково направлених товарів на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. Однак, вартість поверненого товару в сумі 618 грн. позивачу відшкодована не була, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Крім того, ОСОБА_2 вказував, що в результаті вищевказаних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних і душевних стражданнях, та яку останній оцінив у 15 000 грн.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

На вказане рішення суду була принесена апеляційна скарга ОСОБА_2, у якій останній поставив питання про скасування судового рішення та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта: судом першої інстанції не було надано оцінку тим фактам, що позивачем дійсно було сплачено та отримано перелічені у позові товари, однак, товар за позицією №4 був відправлений позивачу помилково. Крім того, судом не було враховано, що факт неповернення відповідачем ОСОБА_2 коштів за помилково надісланий товар призвів до спричинення апелянту моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як зазначено в п.2 Постанові Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі або майну особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Позивач зазначав, що йому були завдані збитки в розмірі 618 грн. за повернений, помилково направлений товар, що підтверджується копією заяви, товарним чеком № 57 від 16 січня 2018 року, та експрес-накладною № 59 0003 1320 0117.

Згідно товарного чеку №57 від 16 січня 2018 року, позивачем було сплачено 1 151 грн. за наступний товар:

- експандер стрічковий HouseFit DD5501 120 см. вартістю 194 грн.;

- обважнювач Newt 2ч 1 кг TI-323-604 вартістю 120 грн.;

- гейнер PowerPro Gainer 1 кг кокос вартістю 219 грн.;

- жироспалювач Form Labs L-carnitine CamPro 1000mg у кількості 2 шт. вартістю 618 грн.

На вказаній квитанції стоїть штамп ФОП ОСОБА_3 із поміткою «СПЛАЧЕНО».

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 було отримано вказане відправлення.

05 лютого 2018 року позивач надіслав відповідачу заяву щодо часткового повернення коштів.

Проте, доказів щодо відправки та отримання відповідачем вказаної заяви ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того, у матеріалах справи міститься експрес-накладна №0117, з якої вбачається, що ОСОБА_2 направив на адресу відповідача відправлення, а саме спортивне харчування, при цьому вказав оголошену вартість 200 грн.

Однак, як вказував у позові ОСОБА_2, останнім було сплачено 618 гривень за жироспалювач Form Labs L-carnitine CamPro 1000mg.

Таким чином, відсутні належні докази того, що ОСОБА_2 відправив відповідачу саме те спортивне харчування, яке він придбав у відповідача, так як суми є різними та не співпадають.

В зв'язку з вищевикладеним, у суду першої інстанції не було підстав для стягнення 618 гривень з відповідача.

Крім того, ОСОБА_2 в своєму позові поставив питання про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.

Згідно п.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено в п. 9 Постанови від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ОСОБА_2 не було зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав належних доказів причинно-наслідкового зв'язку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями, у зв'язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Крім того, позивачем були заявлені вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у порушенні пункту 3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме - у неповернені позивачу коштів за повернутий 25 січня 2018 року товар.

Відповідно до п.3 ст. 9 Закону України « Про захист прав споживачів», при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться, виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Оскільки ОСОБА_2 не було надано до суду доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу між сторонами було розірвано, і, як наслідок, неможливо визнати бездіяльність відповідача у порушенні норми, яка застосовується під час розірвання договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у задоволенні даної вимоги також необхідно відмовити.

Колегія суддів вважає необґрунтованими викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи, що апелянтом дійсно було сплачено та отримано перелічені у позові товари, однак, товар за позицією №4 був відправлений позивачу помилково, оскільки до апеляційної скарги не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього факту.

Крім того, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась у погіршенні морального стану апелянта та, як наслідок, порушило його активне громадське життя, оскільки ОСОБА_2 не додано до апеляційної скарги жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, не обгрунтовано, з чого апелянт виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди саме у 15 000 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права та фактичним обставинам по справі, а також підтверджуються зібраними по справі доказами.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Заочне рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2018 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 25 лютого 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.А. Калараш

А.П. Заїкін