Постанова

Іменем України

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 159/5261/13-ц

провадження № 61-28998св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - заступник начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Мацюх Дмитро Юрійович,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року у складі судді Бовчалюк З. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Ковельський МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області) МацюхаД. Ю., заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»),

ОСОБА_6

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Ковельському МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області відкрито виконавче провадження № 51061722 із примусового виконання виконавчого листа, виданого 04 квітня 2016 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області у справі № 159/5261/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2007 року в сумі 1 047 349,73 грн, 4 865,50 грн судових витрат. 11 травня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 14 вересня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 15 вересня 2016 року заступником начальника відділу Мацюхою Д. Ю. описано нерухоме майно та оголошено заборону на його відчуження. 30 вересня 2016 року з метою визначення ринкової вартості описаного майна і його подальшої реалізації на електронних торгах, останнім винесено постанову про призначення експерта суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання - для участі у виконавчому провадженні.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня

2016 року у справі № 159/3532/16 ц провадження № 2/159/1287/16 заборонено відділу продавати нерухомість, включену в акт опису та арешту майна, а саме приміщення магазину будматеріалів, загальною площею 422 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1. На підставі вказаної ухвали суду винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

У липні 2017 року стягувач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову, яка по суті не розглянута. 11 серпня 2017 року у приміщенні магазину з'явився Мацюх Д. Ю. для вчинення виконавчих дій: фотографування об'єкта нерухомості для оцінки його вартості. На його зауваження з приводу того, що ухвала про забезпечення позову не скасована, будь-які виконавчі дії, спрямовані на відчуження майна, державним виконавцем провадитись не можуть, до уваги прийняті не були.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просив визнати незаконними дії заступника начальника Ковельського МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області

Мацюхи Д. Ю., що вчинені останнім 11 серпня 2017 року у виконавчому провадженні.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня

2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що дії державного виконавця є законними і підстав для визнання їх незаконними з мотивів, наведених заявником немає.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк протягом п'яти днів із моменту отримання ухвали для усунення недоліків скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто апелянту.

Повертаючи апеляційну скаргу заявнику апеляційний суд виходив із того, що апелянт у встановлений частиною першою статті 121 ЦПК України 2004 року строк не усунув недоліки скарги.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір», оскільки цим законом не передбачена необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а отже, за подання такої скарги судовий збір не сплачується.

Станом на час розгляду цієї справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_4

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу передано до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2017 року не погоджуючись з ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 320,00 грн.

Ухвала апеляційного суду направлена на адресу заявника та його представника, яка отримана ними.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто апелянту.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною апеляційної скарги та повернення її ОСОБА_4, апеляційний суд керувався нормами статей 121, 297 ЦПК України

2004 року й виходив із того, що заявник не виконав вимог ухвали Апеляційного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року щодо сплати судового збору.

Нормативно-правове обґрунтування

За змістом статті 1 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції, чинній на час розгляду апеляційної скарги (далі - Закон № 3674-VI), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтями 3 і 4 Закону № 3674-VI визначено об'єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Частина друга статті 3 Закону № 3674-VI не передбачає звільнення від сплати судового збору за звернення з апеляційною чи касаційною скаргою на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, такий об'єкт справляння судового збору у зазначеній нормі відсутній.

Крім того, у статті 5 Закону № 3674-VI, яка передбачає пільги зі справляння судового збору певним категоріям осіб за певними категоріями справ чи процесуальних дій, відсутні пільги щодо сплати судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Отже, за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до такої скарги особою, яка не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем прямо встановлені пільги щодо сплати судового збору, судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI у редакції, що була чинною на час подання відповідної скарги.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, то позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина друга статті 121 ЦПК України 2004 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_4 подана без оплати судового збору, тому не усунувши недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду, апеляційний суд обґрунтовано повернув її заявнику.

При цьому Верховний Суд звертає увагу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір», оскільки цим законом не передбачена необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а отже, за подання такої скарги судовий збір не сплачується, є необґрунтованими, оскільки суперечать позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у такій категорії справ.

Частинами третьою та четвертою статті 406 ЦПК Українивизначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик