ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Чернівці

справа № 720/362/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Андрушків С.П.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 від імені приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Павлінчука С.С., повний текст рішення суду складено 28.12.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «Українська страхова група» про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначав, що 11.08.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено договір про фінансовий лізинг №00014433, обєктом зазначеного договору був транспортний засіб «Volkswagen Polo», шасі №XW8ZZZ61ZCG047522.

18.08.2017 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПАТ «СК «Українська страхова група» було укладено додаток до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-00270 від 23.09.2015 року.

02.12.2017 року мав місце страховий випадок за участю автомобіля марки «Volkswagen Polo», д.р.н.АА4596РТ, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №42-1445 від 13.12.2017 року, складеного ОСОБА_3 на замовлення ПАТ «СК Українська страхова група», ринкова вартість КТЗ до пошкодження складала: 234 111,32 грн, а вартість відновлювального ремонту КТЗ складає: 221 137,14 грн.

Позивач вважає, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу страховою компанією була умисно завищеною з метою штучного підведення

Провадження №22-ц/822/319/19 Категорія 34

страхового випадку до конструктивної загибелі автомобіля.

В подальшому, згідно експертного висновку №03/01-02-18 з авто товарознавчого дослідження, проведеного ОСОБА_4, вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Polo», д.р.н.АА4596РТ на дату ДТП становить 206 962,11 грн, вартість відновлювального ремонту станом на дату ДТП складає 133 159,50 грн.

07.02.2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» сплачено ОСОБА_1 40 870 грн страхового відшкодування.

Тому на підставі викладеного просив стягнути з відповідача на свою корить суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 93 516,31 грн.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 75 060 грн.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «СК «Українська страхова група» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Вказує, що не погоджується з висновком суду відносно недоведеності обставини конструктивної загибелі автомобіля.

Зазначає, що під час проведення автотоварознавчої експертизи експертом НДЕКЦ №125- від 21.09.2018 року було визначено ринкову вартість автомобіля станом на 02.12.2017 року, що становила 217 091,06 грн, а вартість відновлювального ремонту становить 118 139,97 грн. Однак, експертом при розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу не було взято до уваги наступні деталі та роботи, у звязку з чим не було розраховано їх вартість, а саме: крило ліве ремонт; написи на кришці багажника; направляючі заднього бамперу; скляний елемент дзеркала заднього огляду правого; балку заднього мосту; підкрилок передній правий; ущільнювач дверей передніх правих; демпфер бампера заднього; не було застосовано геометрію передньої та задньої частини автомобіля, а дане впливає на визначення транспортного засобу конструктивно загиблим. А тому просило призначити додаткову судову автотоварознавчу експертизу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без змін, апеляційну скаргу без задовлення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.08.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Лізинг України» було укладено договір про фінансовий лізинг №00014433, відповідно до якого обєктом лізингу був автомобіль марки «Volkswagen Polo» шасі №XW8ZZZ61ZCG047522, двигун №CFN310412 (а.с.13-25 т.1).

На виконання п.11.1 додатку до вищевказаного договору ТОВ «Порше Лізинг України» уклало із ПАТ СК «Українська страхова група» договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-00270 від 23.09.2015 року, відповідно до якого у випадку настання страхового випадку сума страхування складає 174 760 грн, а вигодонабувачем №2 є ОСОБА_1 (а.с.26-30).

02.12.2017 року в с.Динівці Новоселицького району Чернівецької області сталося ДТП за участю автомобіля марки «Volkswagen Polo», д.р.н.АА4596РТ, а 04.12.2017 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

17.01.2018 року ОСОБА_1 було сплачено в повному розмірі грошові кошти за договором фінансового лізингу №00014433, що підтверджено довідкою ТОВ «Порше Лізинг України» від 22.01.2018 року.

Для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу страхувальника ПАТ «СК «Українська страхова група» було замовлено проведення оцінки. 13.12.2017 року експертом-оцінювачем ОСОБА_3 було складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку №42-1445, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 221137,14 грн, а його ринкова вартість до настання дорожньо-транспортної пригоди становила 234111,32 грн. (а.с.32-45 т.1).

Згідно п.13.4. договору страхування транспортний засіб вважається конструктивно загиблим у випадку, коли вартість відновлювального ремонту перевищує 70% від дійсної вартості застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до зазначеного звіту, який був проведений ОСОБА_3, страховик визнав застрахований транспортний засіб конструктивно загиблим, й сплатив страхове відшкодування в розмірі різниці між страховою сумою, яка становить 174 760 грн та розміром вартості залишків транспортного засобу, які становлять 133 980 грн, що склало 40 780 грн та підтверджується платіжним дорученням №2431 від 07.02.2018 року (а.с.236 т.1).

З листа ТОВ «АУДАТЕКС Україна» вбачається, що оцінювач ФОП ОСОБА_3 не є офіційним користувачем програмного продукту «AUDATEX» та не мав права надавати ремонтну калькуляцію, крім того з відповіді МЮУ Фонду Державного майна України щодо проведення авто товарознавчих досліджень з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власникам транспортних засобів, вбачається, що розрахунок вартості матеріальних збитків, заподіяних власникам транспортних засобів, у тому числі і у разі визначення матеріальної шкоди за договором страхування, належить до компетенції виключно судових експертів авто товарознавців, які мають відповідну кваліфікацію «Визначення вартості автомототранспорту, розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу» (а.с.46, 50 т.1).

Не погоджуючись із визнанням автомобіля конструктивно загиблим за договором страхування ОСОБА_1 звернувся до судового експерта ОСОБА_4 для визначення реальної вартості ремонтно-відновлювальних робіт застрахованого автомобіля.

Згідно з наданим висновком №03-01-18, складеного 30.01.2018 року, ринкова вартість автомобіля становила 206 962,11 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля на момент виконання дослідження склала 141 376,08 грн, що не перевищує 70 % від дійсної вартості автомобіля (а.с.53-67 т.1).

В подальшому, на підставі листа ПАТ «СК «Українська страхова група», яка не погодилась із попереднім висновком, експертом ОСОБА_4 було повторно проведено експертизу №03/01-02-18, який складено 23.02.2018 року, відповідно до висновку якої вартість відновлювального ремонту склала 133 159,50 грн (а.с.92-107 т.1).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи, проведеної експертом НДЕКЦ №125-Р від 21.09.2018 року, ринкова вартість «Volkswagen Polo» станом на 02.12.2017 року становила 217 091,06 грн, а вартість відновлювального ремонту 118 139,97 грн (а.с.42-52 т.2), що складає 54,42% вартості відновлювального ремонту від дійсної вартості застрахованого транспортного засобу.

При цьому, заперечення відповідача щодо неврахування у зазначеному висновку переліку деталей автомобіля, які також були пошкодженні при ДТП, є припущеннями та не підтверджуються матеріалами справи, а пошкодження конструктивних елементів лівої частини автомобіля суперечать обставинам ДТП.

Суд першої інстанції хоча і взяв до уваги понесені витрати на відновлювальний ремонт в сумах 72 370 грн + 39 670 грн, що складає 112 040 грн (а.с.67-68.т.2), про те ця сума не перевищує визначену в ч.2 висновку НДЕКЦ №125-Р від 21.09.2018 року суму відновлювального ремонту у розмірі 118 139,67 грн, що в свою чергу, погіршує права позивача, який не оскаржував рішення суду, яким фактично різниця цих сум віднесена на користь ПАТ «СК «Українська страхова група».

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставину конструктивної загибелі автомобіля, і, як наслідок, застосування формули за п.13.4 договору страхування, а тому відповідач повинен сплатити позивачу вартість відновлювального ремонту, а не різницю між страховою сумою та вартістю залишків транспортного засобу.

За правилами ст.1 ЗУ «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За ч.1 ст.16 ЗУ «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч.2 ст.8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У п.3.1. укладеного між сторонами договору визначено, що страховий випадок - це передбачена відповідним Додатком подія (ризик), що відбулася в період дії цього Додатку, з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхового відшкодування на умовах Договору (відповідного Додатку) (а.с.26-30 т.1).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.979 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язується виплатити страхову виплату страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі.

Згідно з ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Пунктом 3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про страхування» визначено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив ФОП ОСОБА_5 за ремонт автомобіля 112 040 грн, що підтверджується видатковою накладною №ЛІ-0000003 від 26 червня 2018 року в сумі 72370 грн та 39670 грн за нарядом замовленням №ЛІ-0000004 від 26 червня 2018 року (а.с.67, 72 т.2).

За наведених обставин суд першої інстанції з урахуванням виплачених 40 780 грн страхового відшкодування та проведенням з боку позивача самостійного ремонту транспортного засобу, керуючись наведеними нормами права та ч.17 ст.9 ЗУ «Про страхування» дійшов вірного та обґрунтованого висновку про задоволення позову частково та стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 71 260 грн страхового відшкодування та витрат за проведення експертизи експертом ОСОБА_4 в розмірі 3800 грн.

Крім того, посилання представника відповідача на те, що вартість страхового відшкодування повинна була бути розрахована за п.13.2 Договору, а не п.13.4, не заслуговують на увагу і виходять за межі доводів та спростувань в суді першої інстанції, а також меж перегляду в суді апеляційної інстанції, в яких предметом спору між сторонами було встановлення відсотка відношення вартості автомобіля до розміру отриманих збитків без надання відповідачем контррозрахунку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий підпис /ОСОБА_6/

Судді підписи /ОСОБА_7, ОСОБА_8/