РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/1230/18

Провадження № 22-ц/4815/241/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання - Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - начальник територіального управління Державної

судової адміністрації в Рівненській області

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2018 року (ухвалене у складі судді Харечка С.П.) у справі за позовом ОСОБА_3 до начальника територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

19 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до начальника територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року по справі № 2а/1770/1810/2011 за його позовом до Територіального управління ДСА в Рівненській області, яка залишена без змін ухвалою Житомирського адміністративного суду від 19 березня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року, визнано неправомірними дії Територіального управління ДСА в Рівненській області щодо включення до загального місячного оподаткованого доходу ОСОБА_3 сум довічного грошового утримання та його оподаткування за 2011 рік.

Відповідач уникав спілкування з ним, та проводив незаконні відрахування протягом 2011 року, що завдавало йому моральні страждання, які тривали до винесення ухвали судом касаційної інстанції 16 червня 2015 року.

Просив суд стягнути з начальника територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області ОСОБА_4 на його користь 300000 грн моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог.

28 грудня 2018 року ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю оскаржуваного рішення.

Вказує, що за ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її права.

Його позовні вимог узгоджуються зі ст. 1167 ЦК України та Положенням про територіальні управління ДСА України від 05.04.2011 року № 82, згідно п. 7 ч. 2 якого начальник територіального управління несе персональну відповідальність за виконання покладених на ТУ завдань.

Саме відповідачем ОСОБА_4 порушено його права та завдано йому моральної шкоди.

30 січня 2019 року представником ТУДСА в Рівненській області подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження моральних страждань, які призвели до захворювань серцево-судинної системи, які і не надано доказів розміру такої шкоди.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року у справі № 2а/1770/1810/2011 задоволено частково позов ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Визнано неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області щодо включення до загального місячного оподаткованого доходу ОСОБА_3 сум довічного грошового утримання та його оподаткування за 2011 рік (а.с. 4).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року відхилено касаційну скаргу територіального управління ДСА в Рівненській області, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року залишено без змін (а.с. 7).

Наказом начальника територіального управління ДСА в Рівненській області № 30 від 28 травня 2012 року "Про повернення податку з доходів фізичних осіб" повернуто судді Дубенського міськрайонного суду Тростянчуку Г.Г. 8828,42 грн податку з доходів фізичних осіб, утриманого та перерахованого із щомісячного грошового утримання протягом 2011 року шляхом зарахування в рахунок стягнення такого податку із судівської винагороди протягом 2012 року.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (стаття 11 ЦК України).

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено у п. 5 постанови Пленуму ВСУ від від 31.03.95року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як правильно встановлено місцевим судом, ОСОБА_3 не підтверджено факту заподіяння йому діями начальника територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області ОСОБА_4, які полягали у включенні до загального місячного оподаткованого доходу ОСОБА_3 сум довічного грошового утримання та його оподаткування за 2011 рік, що йому було заподіяно моральні страждання, які і не доведено розмір таких втрат немайнового характеру.

ОСОБА_3 не доведено, що його захворювання серцево-судинної системи, знаходиться у причинно-наслідковому зв'язку з діями начальника територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області ОСОБА_4 стосовно оподаткування довічного грошового утримання позивача протягом 2011 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя

С.С. Шимків

Судді: Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич