Справа №367/3752/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/844/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Олійника В.І., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

Позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2011 року, рішенням суду від 11.03.2015 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, відповідач добровільно участі у матеріальному утриманні дитини не приймає. Малолітня дочка проживає разом із позивачем, усі обов'язки по утриманню та виховані дитини вона несе самостійно. Дитина постійно потребує нормального харчування, одягу, витрат на забезпечення фізичного розвитку, але позивач не взмозі це самостійно забезпечити. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2018 року позов задоволений.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2018 року в частині визначення розміру аліментів та зменшити їх розмір до 1/6 частини з усіх видів його заробітку. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначив, що він не заперечує сплачувати аліменти та частково приймати участь в матеріальному утриманні дитини, але частка в розмірі ј частини завелика, оскільки у нього на утриманні перебуває непрацездатна матір, якій він за договором про сплату аліментів від 23.03.2018 року щомісячно сплачує по 7000 грн., крім того він має ряд тяжких хронічних захворювань. Крім іншого судом помилково встановлено, що він має високий дохід, оскільки не враховано сплати податків з доходу фізичних осіб та військового збору. В зв'язку з цим дослідженим по справі доказам дана неналежна оцінка і розмір аліментів підлягає зменшенню.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим, яке в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Зазначила, що судом в повній мірі встановлені всі обставини справи, матір відповідача залучена до участі в справі в якості третьої особи, та при винесені рішення враховано наявність договору про сплату аліментів. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Положеннями ст. 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року).

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було належним чином встановлено наявність підстав для стягнення з відповідача ј частки аліментів на утримання його малолітньої дочки.

Свою незгоду з присудженою до стягнення ј частки аліментів на утримання його малолітньої дочки апелянт обґрунтовує тим, що судом невірно було визначено розмір його доходу оскільки в рішенні зазначений дохід без вирахування податків та військового збору. При цьому, враховуючи те, що відповідно до укладеного між ним та його матір'ю договором він має сплачувати останній щомісячно утримання у розмірі 7000 грн., загальний розмір відрахувань у разі стягнення аліментів у розмірі ј доходів буде перевищувати 50% його щомісячного доходу, що не відповідає вимогам закону. Зазначена позиція апелянта не може бути прийнята колегією суддів апеляційного суду з огляду її необґрунтованість. Обмеження у максимальному розмірі 50% доходу особи, про яке зазначав відповідач, стосується примусових відрахувань, які здійснюються поза волею такої особи під впливом відповідного державного примусу, в той час як заявлений договір по утриманню матері є за його правовою природою добровільним зобов'язанням особи, яка за власним розсудом розпоряджається своїм майном (коштами) та не звільняє апелянта від обов'язку утримання дитини.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що при вирішенні справи зазначені в довідці про доходи відповідача дані розглядалися судом першої інстанції для оцінки загального матеріального становища платника аліментів. При цьому, оскільки стягнення аліментів було присуджене у вигляді частини доходу відповідача, а не в твердій грошовій сумі, права відповідача з цього приводу порушені не були.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть доводити незаконність оскаржуваного рішення суду, присуджений до стягнення з відповідача розмір аліментів не суперечить ні матеріалам справи ні нормам закону, а доводи апеляційної скарги жодним чином не можуть обґрунтовувати звільнення відповідача від обов'язку утримання його дитини. Розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи відповідно до наявних у ній на час розгляду матеріалів та представлених сторонами доказів, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, рішення є законним та обґрунтованим, правові підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: В.І. Олійник

К.П.Приходько