Справа № 191/2839/19
Провадження № 2/191/722/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, 3-тя особа Державний нотаріус Першої синельниківської державної нотаріальної контори Моніч Н.Д. про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою та з заявою про уточнення позовних вимог до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, 3-тя особа Державний нотаріус Першої синельниківської державної нотаріальної контори Моніч Н.Д. про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої, відкрилась спадщина на майно, до складу якої, входить житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що померла успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Право власності на зазначене майно підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, видане 17 грудня 1993 року Синельниківським ресорним заводом ім. «Комінтерну», зареєстроване Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за № 54/76, відповідно до якого, власником є ОСОБА_3 та члени його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . На момент смерті ОСОБА_3 , з ним постійного проживала у належному йому домоволодінні його дружина ОСОБА_2 , яка після його смерті здійснила поховання та вступила у володіння та управління належним йому майном. За життя ОСОБА_2 прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на вищезазначене майно, заповіту не склала, а позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Постановою від 12 липня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії Державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Моніч Н.Д. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належить померлій ОСОБА_2 , у зв`язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на квартиру.

В зв`язку із викладеним, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на ст. ст. 328,392, 1258,1261, 1218 ЦК України, просить суд:

- визнати за нею право власності на належну ј частину майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та на 2/4 частини цього ж майна в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

До початку проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, також заявлені уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 до початку проведення судового засідання надала суду заяву про визнання заявлених позовних вимог та розгляд справи без її присутності.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 20 травня 1962 року Синельниківським районним бюро ЗАГС Дніпропетровської області, підтверджується факт перебування у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25 червня 1970 року райбюро загсу м. Синельникове Дніпропетровської області, підтверджується факт, що батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 13 лютого 1993 року міським відділом загсу м. Синельникове Дніпропетровської області, підтверджується факт перебування у шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка після укладення шлюбу взяла прізвище ОСОБА_9 .

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 10 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 14 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із відповіді на запит від 01.10.2019 року за вих. 191/2839/19/1909/2019, наданою Першою синельниківською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ними не заводилась.

Але після смерті ОСОБА_2 Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області була заведена спадкова справа № 219/2013 до майна померлої, із заявою про прийняття спадщини 11 жовтня 2013 року звернулася її донька ОСОБА_1 .

12 липня 2019 року, позивачем у справі ОСОБА_1 отримано постанову державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що не надані оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виданого 17 грудня 1993 року Синельниківським ресорним заводом ім. «Комінтерну», зареєстрованого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за № 54/76 власниками є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_10 .

На момент смерті ОСОБА_3 з ним постійно проживала у належному йому домоволодінні його дружина ОСОБА_2 , яка після його смерті здійснила поховання та вступила у володіння та управління належним йому майном. За життя ОСОБА_2 прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на вищезазначене майно.

Так як оригінал на свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було втрачено, тому з метою отримання дублікату свідоцтва про право власності на житло, позивачем було зроблено запит до виконавчого комітету Синельниківської міської ради, де листом від 14.06.2019 року за вих. № 01-11/560, їй було повідомлено, що відповідно до архівних даних комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , видане Синельниківським ресорним заводом ім. Комінтерну. У разі втрати або зіпсування документа лише суб`єкт, що видав такий документ може видати його дублікат. Враховуючи вищезазначене та у зв`язку з тим, що виконавчий комітет Синельниківської міської ради не приймав рішення про видачу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , їй було рекомендовано для отримання дублікату документу звернутися до органу, який видав оригінал, а саме до Синельниківського ресорного заводу ім. Комінтерну, або його правонаступника.

Але відповідно довідки Синельниківського ресорного заводу від 03.07.2019 року вих. № 03/07 позивачу, було повідомлено, що згідно з Рішенням Виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів № 343 від 18.12.1996 року, житловий фонд ВАТ «Синельниківський ресорний завод» передано житлово-експлуатаційному комбінату «Комфорт» разом із інвентаризаційними справами на кожен будинок і бухгалтерськими документами, тому, видати дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданого 21/10/1993 р. за № 279 не має можливості.

Листом від 09 липня 2019 року № 251 виконавчий комітет Синельниківської міської ради повідомив та надав копію рішення Виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 16 лютого 2000 року № 73 «Про реорганізацію державного комунального підприємства житлово-експлуатаційному комбінату «Комфорт» шляхом его приєднання до Дніпровського обласного Комунального підприємства «Синельниківське виробниче об`єднання житлово-комунального господарства».

Згідно з копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 08 липня 2019 року Синельниківське міське комунальне підприємство «Міськкомунгосп», відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2009 року № Б15/100/05 визнано банкрутом та внесено запис про припинення юридичної особи від 11 листопада 2019 року.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівним, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, власниками вищезазначеного майна на праві спільної сумісної власності є 4 особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , а отже кожному належить по ј частки майна в рівних частинах. ОСОБА_2 прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та розмір її частки склав 2/4=1/4+1/4. ОСОБА_1 прийняла спадщину після ОСОБА_2 .

З огляду на викладені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1220, 1221, 1261, 1268, 1269 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на належну ј частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на 2/4 частини цієї ж квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: А. В. Твердохліб