Справа № 185/4472/17
Провадження № 4-с/185/9/19
У Х В А Л А

27 лютого 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровській області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві незаконною та зобов'язання вчинити дії, заінтересована особа фізична особа підприємець ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В

03 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою про визнання бездіяльності начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві незаконною та зобов'язання вчинити дії, заінтересована особа фізична особа підприємець ОСОБА_2, в якій просив:

1.Визначити бездіяльність начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ПУТО у місті Києві незаконною;

2.Зобовязати начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження та направити на адресу ОСОБА_1 (вул. Верстатобудівників, буд.№12/кв.№49, м. Павлоград, Дніпропетровської області, 51400) копію постанови про відкриття виконавчого провадження;

3.Зобовязати начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві вжити передбачених законодавством заходів для примусового виконання виконавчого листа виданого Павлоградським міськрайонним судом 15.11.2017 року за №185/4472/17 про стягнення - 1657,05 гривень судового збору та виконавчого листа виданого Павлоградським міськрайонним судом 16.02.2018 року за №185/4472/17 про стягнення грошових коштів у сумі - 101705,00 гривень;

4.Постановити окрему ухвалу, з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності, щодо начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ПУТО у місті Києві та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування скарги зазначив, що 15 березня 2018 року він звернувся до Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві з заявами про відкриття виконавчого провадження про стягнення з Боржника ФОП ОСОБА_2, на підставі виконавчого листа виданого Павлоградським міськрайонним судом 15.11.2017 року за №185/4472/17 про стягнення - 1657,05 грн. судового збору та виконавчого листа виданого Павлоградським міськрайонним судом 16.02.2018 року за №185/4472/17 про стягнення грошових коштів у сумі - 101705,00 грн. На адресу ВДВС надійшли 24.03.2018 року від нього повідомлення з даними заявами з додатками (оригінали виконавчих листів та фіскальних чеків про сплату авансового внеску). Через відсутність зворотної інформації від ВДВС, він вважає, що є очевидною бездіяльність начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві, що є незаконною, оскільки відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, повинні надсилатися рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте начальником Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві були проігноровані вищезазначені вимоги, та він, як стягувач, станом на дату складення даної скарги, не отримував будь-яких повідомлень про стан примусового виконання, вищевказаних виконавчих документів, з чого можна дійти до висновку, що є підстави вважати, що начальником ВДВС не було вчинено жодних розпорядчих дій по виконанню вищезазначеного рішення Павлоградського міськрайонного суду, а співробітниками ВДВС не було вчинено жодних виконавчих дій, що є порушенням прав Стягувача на своєчасне та повне виконання рішення суду.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі, на підставах викладених в скарзі.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не відомо.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не відомо.

Суд дослідивши скаргу, письмові матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що 22.03.2018 року державним виконавцем Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/4472/17 від 16.02.2018 р., відповідно до якого стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 101705,00 грн.(арк.с.37).

Також судом встановлено, що 22.03.2018 року державним виконавцем Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/4472/17 від 15.11.2017 р., відповідно до якого стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1657,05 грн. (арк.с.26).

22.03.2018 року державним виконавцем Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_3 були винесені постанови про арешт майна боржника(арк.с.28; 39). Також державним виконавцем Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_3 була винесена постанова про арешт коштів боржника(арк.с.47). Зроблені запити про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником(арк.с.46;49).

Судом встановлено, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується копіями відповідей на запити державного виконавця(арк.с.42-45; 50-51).

18.04.2018 року державним виконавцем Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_3 була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до якої виконавчий документ, а саме виконавчий лист Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/4472/17 від 15.11.2017 р., відповідно до якого стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1657,05 грн., повернуто стягувачу(арк.с.30).

Суд дослідивши скаргу, та матеріали справи, приходить до висновку, що дійсно державним виконавцем Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_3 порушено вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відсутні докази підтвердження направлення рекомендованим поштовим відправленням на адресу стягувача, постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, окрім цього державним виконавцем не надано суду доказів про виконання останнім вимоги ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме при наявності обставин, зазначених у пункті 2 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повинен був скласти акт, але він був відсутній в матеріалах виконавчого провадження наданого на вимогу суду державним виконавцем.

Проте суд також, приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність саме начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ПУТО у місті Києві, проте не надав доказу того, що він звертався належним чином до начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ПУТО у місті Києві з приводу порушення державним виконавцем Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_3 його прав відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», щоб безпосередній начальник державного виконавця міг скористатися своїм правом на відновлення порушених прав скаржника, окрім цього в копіях матеріалів виконавчого провадження наданих суду відсутні постанови саме начальника Голосіївського РВДВС, тож відсутні дії або бездіяльність саме начальника ДВС, окрім цього в вищезазначених матеріалах виконавчого провадження відсутня копія постанови про повернення виконавчого документу, а саме виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/4472/17 від 16.02.2018 р., відповідно до якого стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 101705,00 грн., а тобто суду неможливо встановити чи була винесена постанова про повернення саме цього виконавчого документу стягувачу. Окрім цього суд вважає, що права скаржника не порушені в частині виконання державним виконавцем виконавчого документу у розумінні положень ст. 129-1 Конституції України та ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець вжив всі заходи для належного виконання рішення суду, а саме зробив відповідні запити до різних закладів, установ ітд., а також отримав відповіді про відсутність майна боржника на яке можливо звернути стягнення, а також забезпечив виконання цього рішення суду, а саме наклав арешти на рухоме, нерухоме майно боржника, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав відсутності майна боржника на яке можливо звернути стягнення, не знімає арешт з цього майна, що вбачається із положень ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», окрім цього не позбавляє право стягувача(скаржника) повторно предявити виконавчий документ, який повернутий стягувачу постановою державного виконавця з вищезазначених підстав, до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», що вбачається із положень ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». А тобто скаржник(стягувач) не позбавлений свого права на належне виконання рішення суду, оскільки може повторно предявити до виконання повернутий державним виконавцем виконавчий документ з підстав відсутності майна боржника на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Проте оскільки скаржник при подачі скарги не сплатив судовий збір, а скарга не залишена без руху, а призначена до розгляду, відповідно до ухвали про відкриття провадження, а тобто судом тим саме визначено те, що скаржник звільнений від сплати судового збору за подачу скарги на бездіяльність державного виконавця, тому суд приходить до висновку про те, що витрати на судовий збір в сумі 704.80 гривень потрібно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до викладеного, керуючись ст.451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

У задоволенні скарги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), про визнання бездіяльності начальника Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві незаконною та зобов'язання вчинити дії, заінтересована особа фізична особа підприємець ОСОБА_2 - відмовити.

Витрати на судовий збір в сумі 704.80 гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга подається на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали суду складено 04 березня 2019 року.

Cуддя: В. О. Головін