Справа № 456/4940/18
Провадження № 2-о/456/13/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 24.08.2018, з 1980 року до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування заявлених вимог покликалася на те, що з ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з 1969 року по 1971 рік. 16.04.1971 проведена реєстрація розірвання шлюбу в Архангелському держбюро ЗАГС РФ, де вони тоді проживали. Дітей від шлюбу не було. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання у Львівську область, а в 1980 році вони поновили стосунки, однак шлюбу більше не реєстрували, хоча проживали разом як подружжя до часу його смерті. Вони були повязані спільним побутом, разом вели господарство та мали спільний бюджет, тобто між ними склалися стійкі сімейні відносини. Вона дбала про ОСОБА_2, лікувала його, а після смерті поховала. В 1982 році за місцем праці ОСОБА_2 їм надали 2-х кімнатну квартиру в м. Стрию Львівської області по вул. Коцюбинського, 34в/1, де вони зареєстрували своє місце проживання та яка належить їм на праві спільної часткової власності, по 1/2 частині кожному.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по вулиці Коцюбинського, 34в у м. Стрию, що належала йому на праві спільної сумісної власності. Заповіту за життя ОСОБА_2 не складав. Спадкоємців першої, другої, третьої черг після смерті ОСОБА_2 немає, а вона відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом. Встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини їй необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, у звязку з цим вона змушена звернутись до суду з даною заявою.

Заявниця ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просила завершувати розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Стрийської міської ради Львівської області в судове засідання не зявилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, показання свідків, дані ними в судовому засіданні 16.01.2019, дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку зібраним доказам, приходить до переконливого висновку, що заява є належним чином обґрунтованою та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Заявниця скористалася своїм правом та звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років, з 1980 року до часу відкриття спадщини, оскільки не може успадкувати майно, яке належало її чоловікові.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 16.04.1971 серії І-ИГ № 285808. Після розлучення за заявницею залишено прізвище ОСОБА_3 /а.с. 7/.

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.05.2006 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1, по 1/2 частині кожному /а.с. 8-9/.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 06.10.2017, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,0779 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у місті Стрию по вул. Коцюбинського, 34В на підставі рішення ХІІ сесії VІІ демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області № 405 від 12.09.2017 /а.с. 10/.

З будинкової книги та довідки ОСББ «МК-119» № 55 від 12.12.2018 судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 дійсно зареєстрована зі своїм чоловіком ОСОБА_2 по вул. Коцюбинського, 34в/1 в м. Стрию з 1982 року та проживала разом з ним до дня його смерті 24.08.2018 /а.с. 11-14/.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 24.08.2018, про що зроблено актовий запис №437 та стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 506938 від 25.08.2018, виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області /а.с. 6/.

Окрім того, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 саме заявниця ОСОБА_1 займалась його похованням, що стверджується договором на організацію і проведення поховання 27.08.2018 та свідоцтвом про поховання № 401 від 27.08.2018 /а.с. 15-17/.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що є сусідами заявниці ОСОБА_1 та знають її з 1987 року. Вони проживали разом з чоловіком ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 як подружжя, вели спільне господарство, дітей у них не було. Коли чоловік заявниці захворів та помер, ОСОБА_1 займалась його похованням.

Суд надає віри показанням допитаних свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки такі є логічними, достовірними та чітко підтверджують обставини, викладені заявницею в поданій заяві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується паспортом громадянина України ОСОБА_1, а тому вимоги ЦПК України щодо підсудності вказаної справи не порушені /а.с. 5/.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Із роз'яснень, викладених у п.п. 2, 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, вбачається, що за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Відповідно до п. 21 вищевказаної Постанови при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом.

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем однією сім'єю є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю.

З листа державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 № 73/02-14 від 18.01.2019 судом встановлено, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті 24.08.2018 ОСОБА_2 ніхто не звертався, заповіти від його імені не посвідчувались.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця, і вони є такими, що дозволяють встановити факт, що ОСОБА_1 проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сімєю не менше як пять років, з 09.06.1982 до часу відкриття спадщини.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що заявниця позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення в судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319, 354ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (82400, м.Стрий Львівської області, вул. Коцюбинського, 34в/1; паспорт серії КА 286567, виданий Стрийським МВ УМВС України у Львівській області 10.10.1996; РНОКПП НОМЕР_1) проживала однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 24.08.2018, з 09.06.1982 до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.В.Гула