КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/2564/16-ц Головуючий у І інстанції - Маринченко М.М.
провадження №22-ц/824/3004/19 Доповідач у ІІ інстанції - Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді- доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про зобов'язання провести перерахунок нарахованої щомісячної плати за споживання електричної енергії,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Київобленерго», уточненим в ході розгляду справи, про зобов'язання провести перерахунок нарахованої щомісячної плати за споживання електричної енергії по АДРЕСА_2 згідно з даними фактичних показників лічильника за період з 09 грудня 2011 року, наведеними у її заяві від 10 березня 2015 року, адресованій ПАТ «Київобленерго».

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва 04.12.2014 року визнано протиправними дії ПАТ «Київобленерго» по нарахуванню оплати за користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_2 без проведення не менше як один раз на 6 місяців контрольного знімання показань приладів обліку електричної енергії, та зобов'язано ПАТ «Київобленерго» щомісячно надсилати рахунки за електроенергію позивачу.

Позивач вказувала, що починаючи з 2011 року вона здійснювала щомісячне зняття показань лічильника. Натомість, відповідач не виконав приписів вище вказаного рішення та не виправив спосіб нарахувань, який суд визнав протиправним, у зв'язку з чим у позивача виникла переплата, про яку відповідач не зазначає у жодному платіжному документі, тоді як відповідач обліковує за нею заборгованість по оплаті спожитої електроенергії та надсилає їй попередження про відключення від електроенергії.

Після лютого 2015 року відповідач виконує обов'язок, визначений рішенням суду, і з цього часу істотних розбіжностей у показах лічильника та нарахуванні оплати немає. Разом з тим, за період з грудня 2011 року по лютий 2015 року, коли відповідач не проводив контрольного знімання показань приладів обліку та не надсилав на її адресу квитанцій, відповідач обліковує за позивачем заборгованість всупереч даним позивача щодо фактичного споживання нею електроенергії.

10 березня 2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою з приводу внесення до бази даних ПАТ «Київобленерго» наведених нею у заяві даних фактичного споживання електроенергії відповідно до показників лічильника, проте відповіді на заяву позивач так і не отримала.

Враховуючи викладене, з урахуванням зави про зміну предмету позову (а.с.104), позивач просила зобов'язати ПАТ «Київобленерго» провести перерахунок нарахованої позивачу щомісячної плати за споживання електричної енергії по АДРЕСА_2 згідно з даними фактичних показників лічильника за період з 09 грудня 2011 року, наведеними у заяві позивача до ПАТ «Київобленерго» від 10 березня 2015 року.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Серед доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що відповідач відмовляється зараховувати сплачені нею кошти відповідно до цілей її платежів за конкретні місяці споживання електричної енергії та не надсилає їй квитанції, які необхідні для виконання нею обов'язку оплати електроспоживання. При цьому, в фінансовій документації ПАТ «Київобленерго» зазначає фактичні показники її лічильника в дати, коли вона їх не надавала, а сам енергопостачальник, за їх же твердженням, не мав доступу до лічильника. Зазначає, що знімала показники свого лічильника згідно умов Договору за кожен місяць та оплатила споживання за кожен місяць, оскільки завжди оплачувала, навіть без квитанцій, весь період споживання, а не тільки поточний місяць. Крім того, вважає, що відповідач нараховував платню не за тарифами періоду споживання, а за тарифами, існуючими на момент зняття показників лічильника.

У порядку ст. 360 ЦПК України, відповідач ПрАТ «Київобленерго» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не згоден з доводами, викладеними в ній, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 лютого 2008 року між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_2 укладено договір № 327012 про користування електричною енергією, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності 8 кВт з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а позивач зобов'язалася оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Місцем постачання електричної енергії є АДРЕСА_2.

Згідно з п.13 договору енергопостачальник зобов'язується проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку у споживача відповідно до затверджених графіків.

Відповідно до п.16 договору оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку по рахунках, надісланих споживачу поштою чи персоналом РЕМ. Обсяг електроенергії у рахунках визначається на основі середньомісячного споживання електроенергії споживачем за попередній період та його заборгованості. Оплата за спожиту електричну енергію здійснюється до 10 числа місяця, слідуючого за звітним.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва 04.12.2014 року визнано протиправними дії ПАТ «Київобленерго» по нарахуванню оплати за користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_2 без проведення не менше як один раз на 6 місяців контрольного знімання показань приладів обліку електричної енергії у споживача ОСОБА_2 та зобов'язано ПАТ «Київобленерго» щомісячно надсилати рахунки за електроенергію споживачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 1457,52 грн., як переплати по рахункам, виставленим за споживання електроенергії, відмовлено. При цьому у рішенні зазначено, що метод розрахунку, використаний позивачем (оплата вартості спожитої електроенергії на підставі власних фактичних показників приладів обліку), не відповідає умовам п. 16 договору.

Як вбачається з довідки про зняття показників лічильника за період з 01.04.2008 року по 14.03.2016 року (т. 1 а.с. 65) інформація про фактичні показники приладу обліку, встановленого у позивача, вносилась до системи відповідача 15 разів.

Встановлено також, що позивач ОСОБА_2 10.03.2015 року звернулась до Броварського підрозділу ПАТ «Київобленерго» із заявою про коригування обсягів споживання електроенергії згідно показників лічильника за адресою АДРЕСА_2. (т. 1 а.с. 12)

Відповіді на подану заяву вона не отримала.

З пояснень самої позивачки вбачається, що вона не здійснювала щомісячно сплату вартості спожитої електроенергії, оскільки проживає у м. Києві та не має фізичної можливості щомісяця приїздити до Броварів для зняття показань лічильника.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у спірний період (з грудня 2011 року по лютий 2015 року) не виконувала свій обов'язок щомісячно знімати показання приладів обліку та щомісячно здійснювати оплату за спожиту електроенергію з повідомленням показань приладів обліку відповідачу, у зв'язку з чим відсутні підстави для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок нарахованої позивачу щомісячної плати за споживання електричної енергії згідно з даними фактичних показників лічильника за період з 09 грудня 2011 року по лютий 2015 року, оскільки на даний час неможливо встановити достовірність наведених у заяві позивача щомісячних показань лічильника.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується.

Відносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються положеннями статті 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України "Про електроенергетику" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 "Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення", чинною на момент виникнення спірних правовідносин, та постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 "Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією".

Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Згідно зі статтею 714 ЦК Україниза договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона(постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до п.п. 20, 21 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами і доповненнями) (далі - ПКЕЕН) розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем.

Передані побутовим споживачем та отримані у порядку, визначеному у договорі, та/або зняті електропостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку протягом періоду, що починається за два робочі дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій робочий день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця.

Зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця.

Середньодобове споживання визначається виходячи з даних про покази засобу обліку, зафіксовані між двома послідовними зняттями, та кількості днів між цими зняттями показів.

Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим).

Звертаючись до суду з даним позовом (з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову), ОСОБА_2, посилалась на те, що ПАТ «Київобленерго» відмовляється враховувати надані нею показники лічильника, як підставу для нарахування платні за електроспоживання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає дані доводи обгрунтованими, з огляду на таке.

За період з 01.04.2008 року по 14.03.2016 року інформація про фактичні показники приладу обліку вносилась 15 разів. При цьому, нарахування за спожиту електроенергію проводилось відповідачем згідно середньомісячного споживання, яке враховувалосья між двома останніми фактично зафіксованими показниками, що не відповідає вимогам п. 21 Правил.

Відповідно до положень п. 29 Правил, у разі виявлення в платіжному документі помилкових показів засобу обліку побутовий споживач зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника.

Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити засіб обліку та повідомити побутового споживача про результати перевірки.

Виявивши суперечливі дані щодо споживання електроенергії, позивач ОСОБА_2 10.03.2015 року звернулась до Броварського підрозділу ПАТ «Київобленерго» із заявою про коригування обсягів споживання електроенергії згідно показників лічильника за адресою АДРЕСА_2.

В порушення вимог п. 29 Правил, відповідач у визначений термін не здійснив перевірку рахунку, не перевірив засіб обліку та не повідомив споживача про результати такої перевірки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 у справі, а саме зобов'язання Приватного акціонерного товариства „Київобленерго" провести перерахунок нарахованої щомісячної плати за споживання електричної енергії по АДРЕСА_2 згідно з даними, наведеними ОСОБА_2 в заяві до Публічного акціонерного товариства „Київобленерго" від 10 березня 2015 року.

Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 551,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство „Київобленерго" провести перерахунок нарахованої щомісячної плати за споживання електричної енергії по АДРЕСА_2 згідно з даними фактичних показників лічильника за період з 09 грудня 2011 року, наведеними ОСОБА_2 в заяві до Публічного акціонерного товариства „Київобленерго" від 10 березня 2015 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Київобленерго" на користь ОСОБА_2 551, 20 грн. сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 07 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.О. Журба

К.П.Приходько