Провадження № 4-с/522/289/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Буюклі Олег Олексійович, стягувач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 10.10.2019 року надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Буюклі Олег Олексійович, стягувач ОСОБА_3 Максимівна, згідно якої просив:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі Олега Олексійовича щодо не виключення відомостей щодо боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників у межах виконавчого провадження №59829037.

- зобов`язати державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі Олега Олексійовича виключити відомості про ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні №59829037 з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування скарги зазначено, що 19.08.2019 року постановою державного виконавця відкрито провадження №59829037 з виконання виконавчого листа №522/21761/18, виданого 31.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання. Виконавчий лист №522/21761/18 виданий на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на ї утримання, у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 12 грудня 2018 і до закінчення нею навчання.

21.08.2019 року державний виконавець виніс повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із тим, що станом на 21.08.2019 року у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 12.12.2018 по 19.08.2019 у розмірі 15298,50 грн.. Вказував, що дізнавшись про заборгованість 02.09.2019 року він оплатив зазначену суму, про що 04.09.2019 року повідомив державного виконавця та виклав прохання про виключення його з числа боржників.

04.09.2019 року державний виконавець вручив представнику боржника новий розрахунок заборгованості від 01.09.2019 року, відповідно до якого розмір заборгованості вже склав 18823,50 грн., без урахування вже оплаченої 02.09.2019 року суми. 05.09.2019 року заявником було доплачено 3525 грн., та того ж дня оригінали квитанції подано через канцелярії відділу. Відтак вказував, що починаючи з 05.09.2019 року у нього відсутня заборгованість по аліментам.

Проте, станом на 10.10.2019 року державний виконавець демонструє неправомірну, на думку заявника, бездіяльність: відомості про боржника ОСОБА_1 і досі безпідставно містяться в Єдиному реєстрі боржників та державний виконавець ніяким чином не відреагував на подану представником боржника заяву від 04.09.2019 року щодо виключення відомостей із Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою суду від 15.10.2019 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду на 18.10.2019 року.

У зв`язку з неявкою сторін 18.10.2019 року розгляд справи було відкладено на 30.10.2019р..

30.10.2019р. розгляд справи було відкладено на 13.11.2019 року у зв`язку з зайнятістю судді у розгляді іншої цивільної справи.

У судовому засіданні 13.11.2019 року були присутні представник заявника адв. Бабійчук І.В. та представник стягувача Проценко В.М.. Державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Буюклі О.О. в судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив та жодних пояснень по справі суду не надано.

У відповідності до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, із огляду на положення ст.450 ЦПК України, за згодою представників сторін, ухвалив слухати справі за відсутності державного виконавця.

Представник стягувача у судовому засіданні подану скаргу підтримала та просила задовольнити. Посилалась на те, що станом на 05.09.2019 року заборгованості у заявника по сплаті аліментів не було та ним сплачено кошти згідно розрахунком державного виконавця 01.09.2019 року, проте державний виконавець на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» боржника з Єдиного реєстру боржників не виключено. На заяви боржника державний виконавець ніяким чином не відреагував.

Представник стягувача у судовому засідання заперечував проти скарги та просив відмовити, посилаючись на те, що дії державного виконавця були правомірними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 19 серпня 2019 року постановою державного виконавця відкрито провадження №59829037 з виконання виконавчого листа №522/21761/18, виданого 31.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання.

Виконавчий лист №522/21761/18 виданий на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 12.12.2018р. і до закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2021р.(а.с.5).

21.08.2019 року державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Буюклі О.О. склав повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із тим, що станом на 21.08.2019 року у ОСОБА_1 була наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 12.12.2018 по 19.08.2019 у розмірі 15298,50 грн..

Згідно квитанції №30 від 02.09.2019 року боржник сплатив 15298,50 грн. (а.с.9) та відповідно до заяви від 04.09.2019 року представник боржника повідомив державного виконавця щодо сплати заборгованості згідно повідомлення від 21.08.2019 року та надав оригінал квитанції про сплату коштів (а.с.10).

Разом з тим, 01.09.2019 державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості по аліментах №В-3 по ВП №59829037, відповідно якого заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.09.2019 року склала 18823,50 грн. (а.с.11), у зв`язку з чим, боржник додатково сплатив 3525,00 грн., про що свідчить квитанція №20 від 05.09.2019 року (а.с.12).

У подальшому, представник ОСОБА_1 05.09.2019 року повідомив державного виконавця про повну оплату заборгованості згідно квитанції від 04.09.2019 року та 05.09.2019 року та просив скасувати винесенні постанови від 04.09.2019 року, про що свідчить відповідна заява до державного виконавця (а.с.13).

Проте, як вказує заявник у скарзі державний виконавець на заяви щодо сплати заборгованості та виключення його з реєстру боржників ніяким чином не відреагував. Зазначене не спростовано і державним виконавцем.

Як було встановлено судом у рамках розгляду цивільної справи №522/21761/18 (провадження 4-с/522/290/19), державним виконавцем 05.09.2019 року було складено новий розрахунок заборгованості по аліментам №В-3, згідно якого встановлено, що станом на 30.09.2019 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 245,88 грн..

Вирішуючи справу суд виходить із наступного.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до ч.7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За розглядом справи судом встановлено, що дійсно у боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №59829037 станом на 05.09.2019 року відповідно розрахунку заборгованості по аліментам №В-3 від 01.09.2019 року така заборгованість була відсутня, про що останній повідомив виконавця з наданням відповідних квитанцій.

Між тим, державний виконавець на виконання вимоги ч.7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників не виключив.

З огляду на викладене суд погоджується із доводами заявника, викладеними ним у скарзі.

Щодо наявного розрахунку заборгованості по аліментам від 05.09.2019 року, то суд вбачає, що останній був складений після розрахунку від 01.09.2019 року та після сплати боржником визначеної суми аліментів. А отже після виключення боржника з Єдиного реєстру боржників державний виконавець мав право знову внести ОСОБА_1 до реєстру боржників , але за інших підстав.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 4, 10-12, 43, 48, 76, 81, 89, 95, 223, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Буюклі Олег Олексійович, стягувач ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі Олега Олексійовича щодо не виключення відомостей щодо боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників у межах виконавчого провадження №59829037 станом на 05.09.2019 року відповідно розрахунку заборгованості по аліментам №В-3 від 01.09.2019 року.

Зобов`язати державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі Олега Олексійовича виключити відомості про ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні №59829037 з Єдиного реєстру боржників станом на 05.09.2019 року відповідно розрахунку заборгованості по аліментам №В-3 від 01.09.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали суду складено 15.11.2019 року.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси Домусчі Л.В.