ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2981/19 Справа № 209/1606/16 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_2,

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 /а.с. 2- 4/.

В обґрунтування свого подання державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області вказує, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 50843625, з виконання виконавчого напису № 1199 від 22.02.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО, ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 899 257,46 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_3, про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, задоволено /а.с. 27-28/.

Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання згідно виконавчого провадження № 50843625, з виконання виконавчого напису № 1199 від 22.02.2016 року, вчиненого Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО, ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 899257,46 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні подання /а.с. 52-55/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.02.2016 року видано виконавчий напис № 1199 Приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО, ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 899257,46 грн. /а.с.5/.

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 14.04.2016 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 1199 виданим 22.02.2016 рокувчиненого Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО, ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 899257,46 грн. /а.с.7/.

Відповідно до акту від 25.04.2016 року державним виконавцем згідно ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" здійснено вихід за адресою мешкання боржника, ніхто двері не відкрив /а.с.23/.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.04.2016 року - накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 /а.с.13/.

Згідно направлених запитів, отримано інформацію від Державної податкової служби України /а.с.14/, Пенсійного фонду України /а.с.15/.

Відповідно до інформаційної довідки від 13.04.2016 року, визначено все належне на праві власності майно боржнику ОСОБА_2 /а.с.17-21/.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції посилався на ч.ч. 1, 2 ст. 377-1 ЦПК України /в редакції чинній на час постановлення ухвали/ та виходив із того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, а тому вважав за можливе тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України на строк до виконання зобовязання згідно виконавчого провадження № 50843625, з виконання виконавчого напису № 1199 від 22.02.2016 року.

Однак, із зазначеними висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, виключно зі своєю власною волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом.

Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена.

Статтею 377-1 ЦПК України, в редакції, що діяла до 14 грудня 2017 року, визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України, в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, сама по собі наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, чим допустив неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення питання, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України у звязку з невиконанням останньою обов'язків щодо сплати боргу та ухиленням від виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм матеріального та процесуального права, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для її скасування з прийняттям постанови про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_5