Ухвала

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 161/9699/19

провадження № 61-19132ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Позивач зазначила, що 22 березня 2017 року близько 07:50 відповідач, керуючи технічно справним автомобілем SKODA Octavia, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований біля будинку № 2 по вулиці Воїнів Інтернаціоналістів у місті Луцьку, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та не уважність, неправильно оцінив дорожню обстановку та здійснив наїзд на ОСОБА_3 , яка здійснювала перехід проїзної частини дороги по пішохідному переході.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2017 року в справі № 161/7227/17, ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 286 КК України на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням із законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Даною ухвалою суду в справі № 161/7227/17 також встановлено, що примирення винного з представником неповнолітньої потерпілої відбулося по причині відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі. Однак, сума виплачених відповідачем коштів на лікування доньки покрила лише перше лікування, яке вона проходила на час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 286 КК України. Так, спричинені доньці тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, а тому нею було додатково витрачено 5 739,08 грн на придбання лікарських засобів та препаратів. Крім того, факт, сплати відповідачем коштів законному представнику, не підтверджує тієї обставини, що будь-яку моральну шкоду особисто її доньці було відшкодовано. ОСОБА_3 неправомірними суспільно-небезпечними діями ОСОБА_1 було завдано немайнові втрати, які позначили негативні зміни у житті.

ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь завдану її донці ОСОБА_3 майнову шкоду, внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 5 739,08 грн та 50 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, позов в даній справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.Вирішено питання розподілу судових витрат.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення

Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2019 рокута постанову Волинського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, в якій просив прийняти нову постанову по справі, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за його необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року дану справу віднесено до категорії малозначних та відкрито спрощене провадження у справі.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційні скарзі відсутні посилання на вищевказані обставини, які є підставами для відкриття провадження у малозначній справі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, частинами шостою та дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов