печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28 січня 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Петровій Ю.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (далі - позивач, ТОВ «Рада 5») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач-1, ОСОБА_1), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2, ОСОБА_2) в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 11 650,74 грн. та витрати в розмірі 1 785,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачі є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. ТОВ «Рада 5» є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок. Відповідачі користується усіма послугами, однак не оплачують у встановленому законом порядку комунальні платежі. Посилаючись на те, що відповідачі зобов'язання не виконують, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та роз'яснено відповідачам право надати у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву.

З урахуванням положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України, суд визнав за можливе вирішити даний спір в спрощеному позовному провадженні, оскільки зважаючи на предмет та підстави позовної заяви, обраний позивачем спосіб захисту, дана справа є незначної складності.

Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов'язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви).

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин, суд ухвалив розглядати справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

ТОВ «Рада 5» є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок АДРЕСА_1.

Нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводиться за тарифами затвердженим розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 03.04.2017 № 386.

Відповідачі не сплачують в установленому законом порядку кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв'язку із чим, у них виникла заборгованість перед позивачем за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року в розмірі 11 587,80 грн.

Відповідно до ст. 10 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Згідно ст. 24 ЖК УРСР, житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону, споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Таким чином, згідно із наведеними нормами закону, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як визначено у ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачі не виконують належним чином зобов'язання перед позивачем, чим порушують норми чинного законодавства, у зв'язку із чим за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року за ними рахується заборгованість, що становить 11 587,80 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а. с. 6).

Окрім цього, у позовній заяві, позивач просить стягнути заборгованість з урахування індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, має місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, то відповідно до розрахунку інфляційна складова боргу становить -1,82 грн. та підлягають стягненню з відповідачів 3% річних у розмірі 64,76 грн.

Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню суму заборгованості, яка становить 11 650,74 грн., з яких: 11 587,80 грн. - основний борг; 64,76 грн. - 3% річних, та враховуючи інфляційну складову боргу - (мінус) 1,82 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження виконання вказаних зобов'язань відповідач не надав.

Оскільки, відповідачем не надано належних та допустимих доказів сплати ним суми заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги, то позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 11 650,74 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №15174 від 14.08.2018 року, а відтак є неправомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів судових витрат в розмірі 1 785 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 762,00 грн. у відшкодування судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 615, 610, 625, 901, 903, та на підставі ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-282, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (адреса: 02068, м. Київ, вул. А.Ахматової, 3, р/р 2101 в АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» м. Києва, МФО 380377, ) заборгованість у розмірі 11 650 (одинадцять тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 74 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (адреса: 02068, м. Київ, вул. А.Ахматової, 3, р/р 2101 в АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» м. Києва, МФО 380377, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено та підписано 28.01.2019 року.

Суддя І.В. Григоренко