Справа № 594/847/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кривченської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого входить будинковолодіння АДРЕСА_1 . Поряд з тим зазначила, що на спадщину після смерті батька, вона претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя померлий зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно заповів їй.

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Пробіжанська Н.П. подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Кривченської сільської ради сільський голова Базюк В.С. подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у відсутності представника сільської ради, при цьому зазначив що позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кривче Борщівського району Тернопільської області помер ОСОБА_2 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 17 січня 2017 року Кривченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий ОСОБА_2 зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, житловий будинок що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_3 , а все інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів позивачу ОСОБА_1 .

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 02 квітня 2009 року, посвідченим секретарем Кривченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області та зареєстрованим в реєстрі за №07.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , яку позивач прийняла, подавши 10 липня 2017 року до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлого було відкрито спадкову справу за №121/2017. А 19 вересня 2018 року звернулася до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Однак нотаріусом позивачу у видачі свідоцтва було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №734/02-14 від 19.09.2019 року, та матеріалів спадкової справи №121/2017, відкритої до майна померлого ОСОБА_2 .

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померлий ОСОБА_2 був єдиним його членом, що стверджено довідкою Кривченської сільської ради №307 від 07 лютого 2019 року, а також копіями по господарських книг Кривченської сільської ради за 1991-1995 роки.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померлий ОСОБА_2 на відповідній правовій основі набув право на ціле будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , однак, у визначеному законом порядку, за життя, не оформив своє право власності на будинковолодіння.

Рішенням 19 сесії 21 скликання Кривченської сільської ради від 11 жовтня 1993 року, ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 63 га, з них 0, 58 га для ведення особистого підсобного господарства та 0, 05 га для обслуговування житлового будинку. Наведене підтверджується витягом з даного рішення.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлого не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №734/02-14 від 19.09.2019 року, та матеріалів спадкової справи №121/2017, відкритої до майна померлого ОСОБА_2 .

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 23 квітня 2018 року, виготовленого СПД ФОП ОСОБА_4 , інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_2 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кривче Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: