Справа № 301/2636/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Броньківської сільської ради на ухвалу судді Іршавського районного суду Марковича І.І. від 10 грудня 2018 року про визнання неподаною та повернення заяви у справі № 301/2636/18 за позовом Броньківської сільської ради до ОСОБА_2 про знесення самовільно збудованої огорожі та звільнення земельної ділянки загального користування, -

в с т а н о в и в :

Броньківська сільська рада оскаржила ухвалу судді Іршавського районного суду від 10 грудня 2018 року, якою визнано неподаною та повернуто їй заяву у справі за позовом Броньківської сільської ради до ОСОБА_2. На думку апелянта, ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки при встановленні строку, достатнього для усунення недоліків позовної заяви суд не врахував віддаленість суду та час на відправку поштової кореспонденції. Зазначає, що копію ухвали судді Іршавського районного суду від 03 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 07 грудня 2018 року, тобто в останній день, встановлений ухвалою суду для усунення її недоліків. Зазначену ухвалу суд позивачу направлено простим поштовим відправленням, а тому встановити його дату відправки та вручення неможливо. Зазначає, що ціна позову визначається позивачем, а не ліцензованим спеціалістом, як вказано в ухвалі суду про залишення заяви без руху, а тому така вимога суду є безпідставною. Не погоджується також з іншими недоліками заяви, які встановлені ухвалою суду від 03 грудня 2018 року, як такими, що не перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі. Просить ухвалу суду від 10 грудня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Визнаючи ухвалою від 10 грудня 2018 року заяву неподаною із поверненням позивачу (а.с. 7), суддя суду першої інстанції виходив із того, що позивач не виправив недоліки заяви, що зазначалися в ухвалі від 03 грудня 2018 року про залишення заяви без руху (а.с. 5). Проте, з таким судовим рішенням погодитись не можна, оскільки його ухвалено з порушенням норм процесуального права.

В ухвалі від 03 грудня 2018 року про залишення заяви без руху вказано на невідповідність заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: не визначено ціну позову ліцензованим спеціалістом на момент пред'явлення позову; не приєднано витяг з Державного реєстру речових прав з вказівкою кадастрового номеру земельної ділянки, місця розташування, опис меж, площ, міри ліній по периметру; не приєдано копію поземельної книги, затверджену постановою Кабінету Міністрів №1051 від 17 жовтня 2012 року.

Норми ЦПК України передбачають, зокрема, що:

позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ст. 83 ч.ч. 2, 4);

учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ст. 84 ч. 1);

позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (ст. 175 ч. 3 п.п. 5, 8);

у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про … витребування доказів …; позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ст. 177 ч.ч. 3, 5).

Тобто, у позовній заяві зазначаються і до неї додаються докази, наявні у позивача, а в разі відсутності у позивача певних доказів і він самостійно не може їх отримати заявляється відповідне клопотання про витребування доказів. Як убачається зі змісту позовної заяви (а.с. 1-3) позивач долучив всі наявні в нього докази, якими обґрунтовує свої вимоги, про наявність яких вказує у змісті позовної заяви, тобто дотримався вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Залишаючи без руху позовну заяву суд зазначив про необхідність встановлення ціни позову ліцензованим спеціалістом. Однак, такої вимоги стаття 175 ЦПК України, як і інші норми процесуального законодавства не передбачає, а статтею 176 ЦПК України передбачено перелік спорів, при наявності яких зазначається ціна позову. Даний спір до зазначено переліку не входить. Крім того, безпідставними є мотиви суду щодо залишення заяви без руху через відсутність витягу з Державного реєстру речових прав з вказівкою кадастрового номеру земельної ділянки, місця розташування, опис меж, площ, міри ліній по периметру та копії поземельної книги. Такі дії суду порушують принципи: змагальності сторін, який передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій; диспозитивності, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 185 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху; в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Виходячи з необхідності виконання цих вимог, за змістом ст. 272 ч. 5 ЦПК України та відповідно до Розділу 21Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України від 17.12.2013 № 173 (зокрема, п. 21.2.), копія ухвали про залишення заяви без руху направляється особі рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення, це повідомлення після повернення до суду приєднується до матеріалів справи.

Тобто, відповідно до вимог законодавства суддя повинен діяти у зрозумілий для учасника процесу спосіб, передбачений процесуальним законом, зокрема, повинен чітко вказати на конкретні недоліки заяви, що саме і уможливлює їх виправлення; в порядку ст. 121 ЦПК України, з врахуванням ч. 2 ст. 185 ЦПК України встановити розумні строки для вчинення процесуальних дій; при прийнятті процесуального рішення враховувати докази про ознайомлення сторони по справі з вказівками суду на недоліки заяви.

У наявних матеріалах справи ухвалою від 03 грудня 2018 року судом встановлено конкретну дату, до якої слід усунути недоліки позовної заяви. Однак, законом передбачено інший спосіб визначення строку для виправлення недоліків заяви, аніж той, що його суддя зазначив в ухвалі, а саме, не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. У тому ж разі, якщо суддя (суд) встановив відповідний строк шляхом визначення конкретної дати, до якої слід виконати вимоги ухвали, суду належить забезпечити учаснику процесу можливість виконання вимог ухвали з урахуванням часу пересилання кореспонденції в обидві сторони.

В даній справі немає доказів направлення судом позивачу копії ухвали про залишення заяви без руху рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення, як немає й доказів одержання позивачем цього процесуального документа. Сам по собі лист суду від 03 грудня 2018 року (а.с. 6), про направлення на адресу позивача ухвали суду таким доказом не є. За відсутності повідомлення про вручення адресату копії ухвали суду, висновки про невиконання її вимог є передчасними.

Таким чином, доводи, якими обґрунтована апеляція, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, суд порушив норми процесуального права при вирішенні питання щодо руху позовної заяви, що призвело до необґрунтованого визнання заяви неподаною та повернення її позивачу.

Відтак, оскільки розгляд справи та вирішення процесуальних питань, що випливають із факту пред'явлення позову, належать до компетенції суду першої інстанції (ст. 23 ч. 1, ст.ст. 184, 186, 187 ЦПК України), апеляцію на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України слід задовольнити, ухвалу судді суду першої інстанції від 10 грудня 2018 про визнання заяви неподаною та повернення її позивачу скасувати, справу в частині питання про відкриття провадження передати для продовження розгляду до того ж суду. Зі скасуванням ухвали від 10 грудня 2018 року ухвала судді від 03 грудня 2018 року про залишення заяви без руху втрачає правове значення і не потребує в даній справі ухвалення окремого процесуального рішення.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Броньківської сільської ради, задовольнити, ухвалу судді Іршавського районного суду від 10 грудня 2018 року скасувати, справу в частині питання про відкриття провадженняпередати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, і оскарженню не підлягає.

Судді: