П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Соломахи Л.І.

суддів Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

за участю:

секретаря судового засідання Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 234/18149/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Літвиненко Олексій Вікторович, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 листопада 2018 року (суддя першої інстанції Пікалова Н.М.), -

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство "ЕНЕРГОБАНК" (далі ПАТ "ЕНЕРГОБАНК") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 25 листопада 2013 року між ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" та ОСОБА_1 укладено договір № 10-003317-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки Visa (далі кредитний договір).

27 листопада 2013 року укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою збільшено кредитний ліміт до 50 000 грн.

Згідно Тарифів за відкриття та обслуговування пакету "Кредитна карта VISA"позичальнику встановлено відсоткову ставку у розмірі 35 % річних.

Посилаючись на те, що Банк надав позичальнику грошові кошти у відповідності до умов Договору, що підтверджується випискою по рахунку, а відповідач в порушення своїх зобов'язань не сплачує кредит та проценти за користування кредитом у встановлені договором строки, внаслідок чого станом на 07 листопада 2017 року загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором становить 109 791,51 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 55 800,00 грн., заборгованість за процентами - 53 991,51 грн., просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" зазначену заборгованість (а.с. 2 - 4).

Ухвалою Крматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2018 року до участі у справі залучено правонаступника ПАТ "ЕНЕРГОБАНК", яким є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" (далі ТОВ "ФК "Довіра та гарантія"), до якого на підставі договору № 21 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, який укладений 18.05.2018 року між ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", перейшло право грошової вимоги в тому числі за кредитним договором № 10-003317-01 від 25 листопада 2013 року, що є предметом позову у цій справі (а.с. 128).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 листопада 2018 року позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" заборгованість за договором № 10-003317-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки Visa від 25 листопада 2013 року у розмірі 109 791,51 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 646,87 грн. (а.с. 158 - 161).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Літвиненко О.В. на підставі ордера серії ДН № 048921 від 04.12.2018 року (а.с. 178), в апеляційній скарзі посилається на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, яке виразилося у незастосуванні позовної давності, про яку було заявлено у судовому засіданні, та просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 листопада 2018 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 сплачував отримані кредитні кошти в повному обсязі та у встановленні договором строки. Останній платіж ним було здійснено 01 жовтня 2014 року. Після цієї дати ОСОБА_1 самостійно не здійснював погашення кредиту, оскільки вважав, що кредит ним погашений у повному обсязі.

Позовна заява датована 21 листопада 2017 року, тобто позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Суд не застосував строк позовної давності, посилаючись на те, що відповідачем здійснювалось погашення заборгованості 14 січня 2015 року у сумі 500,00 грн. шляхом внеску на рахунок і цією датою переривається перебіг позовної давності.

Проте з платіжного доручення № @2PL664715 від 14 січня 2015 року не вбачається, що даний платіж здійснив ОСОБА_1 В графі платник відсутнє прізвище, ім'я та по батькові платника, що дає підстави вважати, що даний платіж був здійснений без волевиявлення відповідача та у зв'язку з цим зазначений платіж не перериває перебігу строку позовної давності. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема, списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення (постанова Верховного суду від 30.05.2018 року у справі № 161/20278/14-ц).

Вважає, що суд дав невірну оцінку платіжному дорученню № @2PL664715 від 14 січня 2015 року, відповідно до якого на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" були сплачені кошти у сумі 500 грн. На даному документі навіть відсутній підпис ОСОБА_1, що не дає змоги ідентифікувати його як платника.

Крім того, ОСОБА_1 є клієнтом ПАТ КБ"Приватбанк" з 23 грудня 2013 року. Як вбачається з довідки № N4RGLDT8DH3M2ERB від 30 травня 2018 року ОСОБА_1 має рахунок № НОМЕР_2 та за період з 2013 по 2015 рік транзакції по рахунку відсутні. Тобто ОСОБА_1 не міг самостійно здійснити оплату в касі ПАТ "КБ"Приватбанк" без авторизації, що вказує на те, що підстави для переривання строку позовної давності відсутні, а томусуд повинен був застосувати строк позовної давності і відповідно відмовити позивачу у позові (а.с. 164 - 166).

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 листопада 2018 року залишити без змін.

Зазначає, що 25 листопада 2013 року між ПАТ "ЕНЕРГОБАНК"та ОСОБА_1 укладено договір №10-003317-01 про видачу та обслуговування міжнародної пластикової картки (відновлювальна кредитна лінія). Кредитний ліміт встановлено у 50 000,00 грн. Термін дії договору - один рік з моменту підписання його сторонами і до розірвання в порядку передбаченому договором. Банк не надав графік платежів. Така форма кредитного договору (відновлювальна кредитна лінія) не передбачає певного графіку погашень, оскільки розмір наданого або погашеного кредиту є непрогнозованим (що не суперечить частині 2 пункту 5 "Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит",затверджених постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 року № 49). Однак договором передбачено щомісячний мінімальний платіж.

Згідно правової позиції Верховного суду України у постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Суд першої інстанції в повному обсязі, об'єктивно, дослідив всі докази та обставини справи, ухвалив законе судове рішення (а.с. 202).

У судове засідання апеляційного суду 27 лютого 2019 року сторони не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені.

22 лютого 2019 року до апеляційного суду надійшло клопотання позивача ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" про проведення судового засідання 27 лютого 2019 року без участі представника позивача (а.с. 228 - 229).

27 лютого 2019 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Літвиненко О.В., який діє на підставі ордера серії ДН № 048921 від 04.12.2018 року (а.с. 178), також надіслав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача (а.с. 233 - 234).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", відповідача ОСОБА_1 та його представника, явка яких у судове засідання обов'язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Літвиненко О.В., підлягає частковому задоволенню. Такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ЕНЕРГОБАНК" та ОСОБА_1 був укладений договір № 10-003317-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної плаcтикової картки VISA (далі Договір кредиту) (а.с. 17 - 19).

27 листопада 2013 року укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою збільшено кредитний ліміт до 50000,00 грн (а.с. 22 зв).

Згідно Тарифів за відкриття та обслуговування пакету "Кредитна карта VISA" по позичальнику ОСОБА_1 встановлено відсоткову ставку у розмірі 35 % річних (а.с. 21 зв).

Відповідно до п. 2.1.1 Договору кредиту Банк відкриває держателю картковий рахунок НОМЕР_3 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Gold, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору кредиту Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим договором, а Держатель зобов'язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до п. 2.1.3 Договору кредиту розмір кредитного ліміту зазначається в додатковій угоді до договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 3.3.1 Договору кредиту держатель зобов'язаний вчасно та в повному обсязі погашати Банку суму боргових зобов'язань, але не менше суми мінімального платежу з урахуванням вимог п. 5.4.1 цього Договору.

Відповідно до п.п. 4.1.2.1, 4.1.2.2 Договору кредиту держатель доручає Банку здійснювати з карткового рахунку держателя списання за наступними операціями: списання сум всіх операцій, комісійної винагороди, штрафних санкцій, інших платежів, які виникли у зв'язку з використанням кредитної картки; списання коштів для погашення заборгованості за кредитом держателя.

Відповідно до п. 4.4.1 Договору кредиту в результаті здійснення держателем платіжних операцій, проведених за допомогою картки та/або її реквізитів, та в інших випадках, передбачених цим договором, та за умови повного використання держателем кредитного ліміту може виникнути овердрафт, який є не прогнозованим по розміру та часу виникнення.

Відповідно до п. 4.4.2.4 Договору кредиту овердрафт може виникнути в результаті сплати нарахованих процентів, комісій та інших платежів згідно тарифів банку.

Відповідно до п. 4.4.3 Договору кредиту держатель зобов'язаний стежити за витратами коштів в межах кредитного ліміту з метою уникнення овердрафту, а у випадку виникнення негайно погасити заборгованість (а.с. 17 - 19).

Банк надав позичальнику грошові кошти у відповідності до умов договору кредиту, що підтверджується випискою по особовому картковому рахунку (а.с. 8 - 16).

Станом на 07 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за договором № 10-003317-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної плаcтикової картки VISA від 25 листопада 2013 року в сумі 109 791,51 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 55 800,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 53 991,51 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5 - 7).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не повернув отриманий кредит. Строк позовної давності в даному випадку не застосовується, оскільки відповідачем здійснювалося погашення заборгованості 14 січня 2015 року в сумі 500,00 грн. (на картковий рахунок № НОМЕР_3, який відкритий в ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" на ім'я ОСОБА_1, 14 січня 2015 року надійшов платіж на суму 500,00 грн., банк платника ПАТ "КБ "Приватбанк", що підтверджується платіжним дорученням № @2PL664715 від 14 січня 2015 року, отримувач ОСОБА_1, банк отримувача ПАТ "ЕНЕРГОБАНК"), а отже цією датою перебіг позовної давності переривається. Позовна заява направлена до суду 21 листопада 2017 року (а.с. 158 - 161)

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 1054 ЦУК України.

Згідно із частиною 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору кредиту Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим договором, а Держатель зобов'язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені договором.

Згідно виписки з особового карткового рахунку, відкритого на ім'я відповідача ОСОБА_1, відповідач отримав кредит в межах встановленого йому кредитного ліміту 50 000 грн. (а.с. 8 - 16). Відповідач отримання кредиту не заперечує.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.3.1 Договору кредиту держатель зобов'язаний вчасно та в повному обсязі погашати Банку суму боргових зобов'язань, але не менше суми мінімального платежу з урахуванням вимог п. 5.4.1 цього Договору.

Відповідно до п. 2.6 Договору строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього Договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за Кредитом та/або обслуговуванню Карткового рахунку, та жодна із Сторін в установленому Договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Отже, строк дії кредитної лінії, яка була відкрита відповідачу на підставі договору № 10-003317-01 від 25.11.2013 року, становить один рік, тобто до 25 листопада 2014 року. Сторонами суду не надано доказів щодо продовження терміну дії Кредитної лінії.

Отже, встановлений договором строк кредитування сплинув 25 листопада 2014 року.

Згідно розрахунку позивача, який доданий до позовної заяви, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором № 10-003317-01 від 25 листопада 2013 року за кредитом станом на 06 листопада 2017 року складає 55 800,00 грн. (а.с. 5 - 7).

В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість ним обчислена станом на 07 листопада 2017 року. Проте фактично розрахунок заборгованості позивачем здійснено станом на 06 листопада 2017 року (а.с. 5 - 7).

Апеляційний суд вважає, що зазначений розмір заборгованості саме за кредитом позивачем обчислений з порушенням умов договору.

Станом на 25 листопада 2014 року на момент закінчення строку кредитування заборгованість відповідача за кредитом згідно розрахунку позивача складала 49 214,47 грн., що підтверджується і випискою по особовому картковому рахунку (а.с. 5 - 7, а.с. 8 - 16). Зазначена заборгованість відповідає відкритому відповідачу банком кредитному ліміту 50 000 грн.

Збільшення заборгованості за кредитом в період з 26 листопада 2014 року по 30 січня 2015 року до 55 800,00 грн., як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по особовому картковому рахунку, сталося внаслідок виникнення овердрафту відповідно до п. 4.4.2.4 Договору кредиту в результаті списання нарахованих процентів за період з 26 листопада 2014 року по 30 січня 2015 року, про що зазначає позивач у відповіді на відзив (а.с. 68 - 69).

Відповідно до п. 4.3.1 Договору Банк надає Кредит для проведення Держателем Платіжних операцій та сплати Винагороди Банку.

Кредит для здійснення Держателем Платіжної операції надається Банком в день здійснення Платіжної операції (п. 4.3.2)

Кредит для погашення Винагород Банку надається Банком в день списання таких Винагород (п. 4.3.3).

Після надання Банком Кредиту для здійснення Платіжних операцій чи сплати Винагород Банку Держатель вважається таким, що отримав Кредит у повному обсязі. Кредит для здійснення Платіжних операцій та сплати Винагород Банку надається незалежно від наявності на Картковому рахунку власних коштів Держателя або наявності невичерпаного Кредитного ліміту (п. 4.3.3).

Відповідно до п. 5.1 Договору за користування кредитом, в тому числі Простроченим кредитом та Овердрафтом, Банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені, штрафи в розмірі, встановленому Тарифами. Проценти нараховуються в межах терміну користування Кредитом, що визначений п. 2.6 Договору. Банк списує нараховані проценти та комісії з карткового рахунку.

Відповідно до п. 5.2 Договору проценти за користування Кредитом (в тому числі Простроченим Кредитом) нараховуються на фактичну суму наданого Кредиту (в тому числі Простроченого Кредиту) і за фактичний час користування таким Кредитом протягом всього Розрахункового циклу, включаючи день надання та виключаючи день повернення зазначених коштів. Нараховані проценти щомісячно списуються із Карткового рахунку.

Отже, виходячи з пунктів 5.1, 5.2, 2.6 Договору, підстави для нарахування та списання з карткового рахунку відповідача процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування 25 листопада 2014 року у банка були відсутні, що судом першої інстанції не враховано.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15, відповідно до якого банк мав право на стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. Велика Палата зазначила, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, виходячи з зазначеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, строку кредитування, який відповідно до п. 2.6 Договору закінчився 25 листопада 2014 року, а також строку нарахування процентів, які відповідно до п. 5.1 Договору нараховуються лише в межах строку користування кредитом, підстави для нарахування відповідачу процентів за користування кредитом після 25 листопада 2014 року, тобто з 26 листопада 2014 року, та відповідно для їх списання з карткового рахунку у банка були відсутні, а отже заборгованість за кредитом після 25 листопада 2014 року не може збільшуватися за рахунок списання нарахованих процентів за період після 25 листопада 2014 року.

Доводи відповідача про те, що він сплачував отримані кредитні кошти в повному обсязі та у встановленні договором строки, є недоведеними.

Згідно розрахунку позивача та виписки з особового карткового рахунку відповідачем на повернення кредиту за період з 25 листопада 2013 року по 25 листопада 2014 року сплачено всього 15 550,04 грн., в тому числі: 24.12.2013 року - 600,00 грн. та 50,00 грн.; 24.01.2014 року - 1 899,84 грн., 563,66 грн., 0,04 грн., 36,46 грн.; 31.01.2014 року - 0,04 грн.; 25.02.2014 року - 2476,86 грн., 23,14 грн.; 25.03.2014 року - 289,38 грн., 869,58 грн., 1 255,68 грн., 85,36 грн.; 28.04.2014 року - 41,20 грн.; 05.05.2014 року - 1 383,21 грн., 975,59 грн.; 23.05.2014 року - 997,62 грн., 1 314,40 грн., 187,98 грн.; 01.10.2014 року - 2 500 грн. Після закінчення строку кредитування сплачено 14.01.2015 року 500,00 грн.

Доказів про інші платежі, крім зазначених, відповідачем суду не надано.

Як встановлено з виписки по особовому картковому рахунку, починаючи з червня 2014 року, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, проценти за користування кредитом не сплачує. Відповідно до п. 4.3.3 Договору для сплати процентів йому надається кредит (незалежно від наявності на Картковому рахунку власних коштів Держателя та наявності невичерпаного Кредитного ліміту), внаслідок чого заборгованість за кредитом, починаючи з липня 2014 року почала збільшуватися і станом на 25 листопада 2014 року складала 49 214,47 грн.

Враховуючи, що згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитом станом на 25 листопада 2014 року складала 49 214,47 грн., 14 січня 2015 року погашено 500,00 грн., заборгованість відповідача за кредитом станом на 06 листопада 2017 року складає 48 714,47 грн. (49 214,47 - 500,00).

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, дійшов висновку про те, що зобов'язання за кредитним договором позичальником не виконані належним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якого він просив суд першої інстанції, є необґрунтованими.

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Згідно правових позицій Верховного Суду України, які викладені у постановах від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 01.10.2014 року у справі № 134 цс 14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Враховуючи, що відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, перебіг трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається відповідно до п. 2.6 Договору після закінчення строку повного погашення кредиту, тобто з 26 листопада 2014 року. З позовом до суду банк звернувся 21 листопада 2017 року (а.с. 2 - 30), тобто в межах трирічного строку позовної давності. Отже, заборгованість за тілом кредиту у сумі 48 714,47 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що платіж 14.01.2015 року у сумі 500,00 грн. через АТ "КБ "Приватбанк" відповідач не здійснював, враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про звернення позивача до суду в межах загального трирічного строку позовної давності, на висновки апеляційного суду не впливають.

Висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у сумі 53 991,51 грн. також не відповідає умовам договору, згідно п. 5.1 якого проценти нараховуються лише в межах строку користування кредитом, визначеним п. 2.6 Договору, та правовому висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, згідно якого після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Згідно розрахунку позивача заборгованість за процентами у сумі 53 991,51 грн. виникла за період з 25 листопада 2013 року по 06 листопада 2017 року (а.с. 5 - 7).

Виходячи з зазначеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду та строку кредитування, який відповідно до п. 2.6 Договору закінчився 25 листопада 2014 року, а також строку нарахування процентів, які відповідно до п. 5.1 Договору нараховуються лише в межах строку користування кредитом, підстави для нарахування відповідачу процентів за користування кредитом починаючи з 26 листопада 2014 року відсутні. Згідно розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом за період з 26 листопада 2014 року по 06 листопада 2017 року складають 52 811,92 грн. (57 442,42 - 4 630,50, де 57 442,42 грн. сума процентів нарахованих за період з 26.11.2014 року по 06.11.2017 року; 4 630,50 грн. - сума процентів погашених (списаних за рахунок наданого кредиту) за період з 26.11.2014 року по 06.11.2017 року.

Тобто, позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками лише за період з 25 листопада 2013 року по 25 листопада 2014 року.

Такий висновок апеляційного суду відповідає правовому висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.11.2018 року у справі № 229/225/16-ц (провадження № 61-4665св18), згідно якого суди дійшли неправильного висновку про розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі за процентами, нарахованими поза межами строку дії договору.

Виходячи з розрахунку заборгованості за період з 25 листопада 2013 року по 25 листопада 2014 року відповідачу нараховано процентів 16 007,92 грн., з яких погашено 14 828,15 грн., тобто заборгованість складає 1 179,77 грн. (16 007,92 - 14 828,15).

Враховуючи, що за умовами укладеного договору кредиту нараховані проценти щомісячно списуються із Карткового рахунку для чого надається кредит незалежно від наявності на Картковому рахунку власних коштів Держателя або наявності невичерпаного Кредитного ліміту, фактично заборгованість за процентами у сумі 1 179,77 грн. є заборгованість за Розрахунковий цикл з 28 жовтня 2014 року по 25 листопада 2014 року, за який нараховані проценти у сумі 1 368,57 грн., та яку відповідач має погасили відповідно до п. 5.4 Договору не пізніше останнього банківського дня строку дії Платіжного періоду, який починається з дати, наступної за останнім днем Розрахункового циклу, та закінчується в дату, що визначена як остання для внесення Мінімального платежу, тобто у грудні 2014 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 21 листопада 2017 року, проценти за користування кредитом, які нараховані за розрахунковий цикл з 28 жовтня 2014 року по 25 листопада 2014 року, відповідач має сплатити у грудні 2014 року, тобто в межах загального трирічного строку позовної давності, підстави для застосування за заявою відповідача до цієї суми заборгованості позовної давності відсутні.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 48 714,47 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 1 179,77 грн., всього 49 894,24 грн. (48 714,47 + 1 179,77).

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими.

Відповідно до п. 4 частини 1 ст. 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 06 листопада 2017 року в розмірі 49 894,24 грн., з яких заборгованість за кредитом - 48 714,47 грн., проценти за користування кредитом - 1 179,77 грн.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 1 646,87 грн. (а.с. 1), що відповідає встановленому п/п 1 пункту 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір".

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача і відповідно про часткове задоволення позовних вимог, а саме, у розмірі 49 894,24 грн., витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 748,41 грн. підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача (з позовних вимог у розмірі 109 791,51 грн. сплачено судовий збір у розмірі 1 646,87 грн., задоволено позовні вимоги у розмірі 49 894,24 грн.).

З апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 2 470,32 грн. (а.с. 163, а.с. 187), що відповідає встановленому п/п 1, 6 пункту 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір".

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог відповідача у сумі 1 347,69 грн. (з оспорюваної суми 109 791,51 грн. сплачено судовий збір у розмірі 2 470,32 грн., задоволено вимоги відповідача на суму 59 897,27 грн. (109 791,51 - 49 894,24).

Відповідно до частини 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що витрати по сплаті судового збору у розмірі 748,41 грн. у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції підлягають компенсації позивачу відповідачем, а судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 347,69 грн. у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції підлягають компенсації відповідачу позивачем, з позивача на користь відповідача слід стягнути різницю, яка складає 599,28 грн. (1 347,69 - 748,41).

Відомостей про інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанції, сторони не надали.

Відповідно до п. 1 частини 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, оскільки ціна позову складає 109 791,51 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року, в якому позивачем була подана позовна заява. Відповідно до ст. 7 Закону України від 21.12.2016 року № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року встановлено у розмірі 1 600 гривень.

Отже, відповідно до п. 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду у цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Літвиненко Олексій Вікторович, задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 листопада 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (, юридична адреса: 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8) заборгованість за кредитним договором станом на 06 листопада 2017 року у розмірі 49 894 (сорок дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто чотири) гривні 24 коп., з яких заборгованість за кредитом 48 714 гривень 47 коп., проценти за користування кредитом 1 179 гривень 77 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (, юридична адреса: 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 різницю у компенсації витрат по сплаті судового збору у розмірі 599 (п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 28 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

Ю.М. Мальований

Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха