Провадження № 4-с/760/42/19
Справа № 760/4990/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

14.03.2017 заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просить суд:

- визнати дії старшого головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головною територіального управління юстиції у м. Києві Бердар Миколи Миколайовича по винесенню 01.02.2017 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 51674339 про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь ПАТ «ВБР» - протиправними;

-скасувати постанову старшого головного державного виконавця Солом'янського

районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головною територіального управління юстиції у м. Києві Бердар Миколи Миколайовича про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 51674339 від 01.02.2017;

-зобов'язати посадових осіб Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головною територіального управління юстиції у м. Києві поновити виконавче провадження № 51674339 та винести постанову та провести належні виконавчі дії для повного та своєчасного виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь ПАТ «ВБР» в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче првоадження».

Свої вимоги мотивує тим, що 10.09.2015 Солом'янським районним судом м. Києва було винесено рішення за позовом ПАТ "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

29.01.2016 ПАТ "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" отримало виконавчий лист.

Зазначає, що на підставі заяви ПАТ "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ", Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 51674339 щодо стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь ПАТ «ВБР».

Вказує, що 03.03.2017 скаржник отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 01.02.2017. Виконавчий документ був повернутий у зв'язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника, виявилися безрезультатними.

За таких обставин скаржник просить визнати незаконною бездіяльність виконавця та скасувати постанову про повернення виконавчого документа.

15.03.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 15.03.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду та витребувано матеріали виконавчого провадження.

21.08.2017 судом було здійснено запит щодо надання матеріалів виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 24.05.2018 було витребувано матеріали виконавчого провадження.

11.02.2019 на адресу суду від Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли матеріали виконавчого провадження № 51674339.

В судове засідання представник заявника не з'явився, проте як вбачається з матеріалів справи, останній просить справу слухати у його відсутність, скаргу підтримує та просить задовольнити.

В судове засідання зацікавлена особа ОСОБА_3 не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

У зв'язку з прийняттям ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147- VIII, внесено зміни до ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року.

Відповідно до пп.9 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р.) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд вважав за можливе проводити розгляд скарги за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні у Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходився виконавчий лист № 760/6413/15-ц, виданий 29.01.2016 Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь ПАТ "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ".

Так, 18.07.2016, на підставі заяви стягувача ПАТ «Родовід Банк», державним виконавцем на підставі ст. ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №51674339 про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь ПАТ "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ", копію якої направлено боржнику до виконання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, суд вважає, що держвиконавцем не було вжито належних заходів щодо розшуку майна боржника , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження", розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Пунктом 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, встановлено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Відповідно до п. 1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №489/20802 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Так, згідно акту державного виконавця від 09.08.2016 зазначено, що виходом за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що божника та майна на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено.

Відповідно до п. 1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №489/20802 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події:

а) текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові державного виконавця, підстава для складання акта, перелічуються особи, що були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт;

б) у констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції;

в) у кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються);

г) акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання сторін чи інших осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти імені особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта;

ґ) до акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, акт державного виконавця від 09.08.2016 не відповідає зазначеним вимогам, оскільки в ньому не зазначені поняті, які брали участь при його складанні та їх підписи, не зазначені боржник та стягувач, а також на підставі яких даних був зроблений висновок про непроживання боржника за зазначеною адресою.

Крім того, з часу винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем здійснено запит до Регіонального сервісного центру, Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, однак отримано відповіді, що ніякого майна до доходів боржника не виявлено, а заходи розшуку є безрезультатними.

Однак, суд вважає, що заходи вжиті держвиконавця щодо перевірки та розшуку майна боржника в цій частині, не можна вважати належними та такими, що відповідають вимогам ЗУ " Про виконавче провадження".

Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів справи вбачається, що 30.01.2017 головним державним виконавцем ВДВС Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пішковцій О.В. по виконавчому провадженню № 52492433 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, суд вважає, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу не відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», а державним виконавцем всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вжито всіх передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішення, зокрема, не вжито належних заходів по перевірці та розшуку майна за місцем проживання (перебування) боржника.

Отже, вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягають вимоги заявника щодо зобов'язання Солом'янського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження, оскільки суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення дій, які визначені Законом України «Про виконавче провадження» та можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Така позиція міститься також і у пункті 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14.

Разом з тим, примусове виконання рішення суду полягає у вчиненні державним виконавцем дій в їх сукупності на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до закону.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подана скарга ПАТ "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" є обґрунтованою частково, а тому підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постанова про повернення виконавчого документа була отримана стягувачем 03.03.2017.

Скаргу подано до поштового зв'язку - 13.03.2017.

За таких обставин, суд вважає, що заявником не пропущений встановлений законом 10-ний строк на звернення до суду з даною скаргою.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати дії старшого головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головною територіального управління юстиції у м. Києві Бердар Миколи Миколайовича по винесенню 01.02.2017 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 51674339 про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь ПАТ «ВБР» - протиправними.

Скасувати постанову старшого головного державного виконавця Солом'янського

районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головною територіального управління юстиції у м. Києві Бердар Миколи Миколайовича від 01.02.2017 про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 51674339.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.М.Букіна