Справа № 606/2725/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовлі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд із позовом до ОСОБА_4 міської ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 2,5830 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 24.04.2001 року.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 24.04.2001 року помер ОСОБА_5. За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів: - ОСОБА_1 1 га. земельної земельної частки (паю), - ОСОБА_3 1 га. земельної земельної частки (паю), - ОСОБА_2 0,58 га земельної земельної частки (паю), розмір якого 2,58 га та належить йому на підставі сертифікату серії ТР №0160812. У встановленому законом порядку вони прийняла спадщину. Постановою нотаріуса ОСОБА_4 державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з тим, що після складення заповіту передано у приватну власність земельну ділянку і ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,58 га, серії Р1 №649476, а також в заповіті вказано, що заповідаються гектари, а не частка в спадковому майні, та згідно ст. 1241 ЦК України є спадкоємець ОСОБА_6, дружина померлого, яка має право на обов"язкову частку, яка не подала заяву про відмову. Посилаючись на наведене просили задовольнити позов.

Позивачі у судове засідання не зявилися, попередньо подали до суду письмову заяву, у якій просили справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Теребовлянського району Тернопільської області у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнав.

Судом встановлено, що 04.09.2002 року на підставі рішення Плебанівської сільської ради від 24.02.2000 року №50 ОСОБА_5 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №649476 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,58 га, яка розміщена на території Плебанівської сільської ради .

24.04.2001 року ОСОБА_5 склав заповіт, згідно якого заповів: - ОСОБА_1 1 га. земельної земельної частки (паю), - ОСОБА_3 1 га. земельної земельної частки (паю), - ОСОБА_2 0,58 га земельної земельної частки (паю), розмір якого 2,58 га та належить йому на підставі сертифікату серії ТР №0160812, заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №8, за життя спадкодавця заповіт не був змінений та відмінений.

27.08.2004 року помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть, серія І-ИД, №178267, видане Плебанівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 27.08.2004 року, актовий запис №25).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за заповітом на належну йому земельну ділянку, площею 2,58 га, яка розміщена на території Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у встановленому Законом порядку прийняли спадщину, шляхом подання до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, за якими і було заведено спадкову справу № 191 від 26.02.2005 після смерті ОСОБА_5 Постановою ОСОБА_4 державної нотаріальної контори за № 1861/02-14 від 14111.2018 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у звязку з тим, що після складення заповіту передано у приватну власність земельну ділянку і ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,58 га, серії Р1 №649476, а також в заповіті вказано, що заповідаються гектари, а не частка в спадковому майні, та згідно ст. 1241 ЦК України є спадкоємець ОСОБА_6, дружина померлого, яка має право на обов"язкову частку, яка не подала заяву про відмову, інші спадкоємці не звертались.

Згідно свідоцтва про сметь серії 1-ИД №160167 виданого Плебанівською сільською радою Теребовлянського району, ОСОБА_6 померла 04.03.2004 року.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Спадщина після смерті ОСОБА_5 (27.08.2004 року) відкрилась після 2004 року, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України 2004 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу вимог ч. 1 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В силу вимог ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, як спадкоємці за заповітом, у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну ОСОБА_5 спірну земельну ділянку, у звязку з тим, що після складення заповіту передано у приватну власність земельну ділянку і ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,58 га, серії Р1 №649476, а також в заповіті вказано, що заповідаються гектари, а не частка в спадковому майні, та згідно ст. 1241 ЦК України є спадкоємець ОСОБА_6, дружина померлого, яка має право на обов"язкову частку, яка не подала заяву про відмову, яка померла 04.03.2004 року .

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачі після смерті ОСОБА_5 у встановленому законом порядку успадкували належну йому спірну земельну ділянку, однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не мають можливості.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задоаолити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 40/100 земельної ділянки площею 2,58 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена на території Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого 27.08.2004 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 20/100 земельної ділянки площею 2,58 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена на території Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого 27.08.2004 року; визнати за ОСОБА_3 право власності на 40/100 земельної ділянки площею 2,58 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена на території Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 27.08.2004 року.

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 81, 200, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 392, 1216 - 1218,1233,1236, 1269 ЦК України, суд ,-

В ИР ІШ ИВ :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 40/100 земельної ділянки площею 2,58 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена на території Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого 27.08.2004 року

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 20/100 земельної ділянки площею 2,58 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена на території Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого 27.08.2004 року .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 40/100 земельної ділянки площею 2,58 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена на території Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого 27.08.2004 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка