Справа № 172/990/19
Провадження № 2/172/460/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2019 року Васильківський районний суду Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.02.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок

Відповідно до умов договору кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн. Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, пеню на умовах, передбачених договором.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua.terms складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу, кредит у сумі визначеній у договорі. Однак останній, на порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 09.07.2019 року утворилася загальна заборгованість за кредитом з урахуванням штрафних санкцій у сумі 244945,40 грн. Від цієї суми заборгованості слід відняти суму, яка вже була стягнута на підставі рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2016 року 23075,48 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 01.08.18 по 09.07.19 року в сумі 124016,99 грн.

Ухвалою судді від 16.09.2019 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а у разі розгляду справи в порядку загального позовного провадження, то розгляд справи здійснювати у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

26 лютого 2014 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну карту.

Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.02.2014 року в розмірі 23075,48 грн., яка складається з: 14323,01 грн. заборгованості за кредитом, 6977,45 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 200,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п. 2.1.17.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1075,02 грн. - штраф (процентна складова). Рішення суду набрало законної сили 19.09.2016 року та звернуто до виконання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 26.02.2014, укладеного між Приватбанком та ОСОБА_1 , станом на 09.07.19 заборгованість становить 244945,40 грн. і складається із: заборгованості за кредитом 14323,01 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами 228567,39 грн., нарахованої пені та комісії 2055,00 грн., однак позивач пред`являє до стягнення заборгованість в сумі 124016,99 грн., яка складається із: 124016,99 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період 01.08.2018 по 09.07.2019 року.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Пунктом 1.1.3.2.2 розділу 1.1.3.2 умов та правил надання банківських послуг, примірник яких долучено до позову передбачено право банку, в разі порушення тримачем кредитної карти вимог чинного законодавства України та/або умов даного договору, зупинити здійснення розрахунків по карті та/або визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань повністю або у визначеній банком частині у випадку невиконання тримачем кредитної карти своїх борових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором.

Таким чином, звернувшись до суду у лютому 2016 року із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.02.2014 року, банк скористався своїм правом вимоги дострокового припинення договору та виконання боргових зобов`язань боржником, а тому нарахування процентів, які передбачені договором після дострокового стягнення боргу на вимогу кредитора є таким, що суперечить закону.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором.

Тому положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України , за яким проценти сплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Вказана позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного суду від 11.07.2018 року (справа № 545/2544/16-ц), 04.07.2018 року (справа № 310/11534/13-ц).

Відповідно до вимог ст.ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом такої основної засади цивільного судочинства як диспозитивність, що встановлена статтею 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У даній цивільній справі позивач не надав жодних доказів того, що кредитний договір діє до теперішнього часу з урахуванням того, що з часу його укладення минуло більше п`яти років та банк звернувся до суду з вимогою дострокового погашення боргу через порушення зобов`язань відповідачем. Вказані обставини позбавляють суд можливості прийняти рішення у справі на користь позивача, оскільки в разі закінчення строку кредитного договору кредитор втрачає право на нарахування процентів за користування грошовими коштами, визначених договором та має право на виплати, передбачені ст. 625 ЦПК України, стягнення яких не є предметом позову у даній цивільній справі.

Вимоги про стягнення заборгованості за наданим кредитом задоволенню не підлягають оскільки вже стягнуті на підставі заочного рішення суду від 22.08.2016 та повторно заявлені позивачем.

Таким чином позивачем не доведено перед судом обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому у позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 612, 631, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 278 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк