Дата документу 05.03.2019
Справа № 320/7302/17
Провадження № 2/320/86/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Прозорової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, ОСОБА_2, за участю третьої особи: ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, ОСОБА_2, за участю третьої особи: ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 07 грудня 2016 року померла ОСОБА_4 та після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 43 по вул. Фрунзе у с. Костянтинівка. Згідно заповіту від 01.09.2015 року померла ОСОБА_4 заповідала йому все рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Крім того, спадкодавцем було складено ще один заповіт від 24.11.2016. за яким вона заповідала відповідачу ОСОБА_2 земельні ділянки для ведення товарного сільського господарського виробництва. Тобто інше належне нерухоме майно, окрім житлового будинку. За цим заповітом відповідач ОСОБА_2 прийняв та вже оформив свої спадкові права. Він своєчасно, у встановлений шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 17.08.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючих та технічних документів на вищевказаний житловий будинок. Оскільки у спадкодавця не збереглися правовстановлюючі документи на житловий будинок та технічна документація, то він вимушений був звертатися до спеціалістів з метою складання нової технічної документації. Також він звернув увагу на те, що у заповіті його прізвище вказано як «Руднєвський», при тому що його прізвище правильно в написанні «Рудневський». Заповіт складався з ініціативи спадкодавця ОСОБА_4 і він не був присутнім під час посвідчення заповіту. Таким чином, виявлена розбіжність у написанні його прізвища у заповіті з дійсним написанням прізвища позбавляє його можливості оформити спадкові права на нерухомість. В позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування не можливо. На підставі викладеного, він просить суд встановити факт, що заповітом від 01.09.2015 року, складеним ОСОБА_4 05.04.1951р.н. все належне ОСОБА_4 рухоме та нерухоме майно де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона згідно із законом буде мати право заповідається йому, ОСОБА_1 29.04.1984р.н. Визнати за ним право власності на житловий будинок №43 по вул. Центральна (Фрунзе) у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізькій області, який належав ОСОБА_4, яка померла 07.12.2016р., в порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача - Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району - не зявився, але надав заяви про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, але надав заяви про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 - не зявилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надано.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, 07.12.2016 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 371216 від 08 грудня 2016 року (т.1 а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок №43 по вул. Фрунзе у с. Костянтинівка Мелітопольського району, який належав спадкодавцю на підставі договору дарування від 24.07.1990р. за реєстровим №420 посвідченого Костянтинівської сільською радою, що підтверджується довідкою КП ММБТІ від 08.08.2017р., копією технічного паспорта на будинок (т.1 а.с.11-15).

Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1223 ЦПК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом було встановлено, що за життя спадкодавцем ОСОБА_4 було складено заповіти на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Так, згідно заповіту від 01.09.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, р.№ 1837 ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_1 все рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося (т.1 а.с.8-10).

Так, згідно заповіту від 24.11.2016р. ОСОБА_4 заповідала відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 9,1804га;1/64 частину земельної ділянки площею 6,4га; земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 9,6202га; земельну ділянку під багаторічними насадженнями площею 0.09 ум.кадастрових га. За даним заповітом відповідач ОСОБА_2 прийняв та вже оформив свої спадкові права, що підтверджується копією спадкової справи (т.1 а.с.242-252).

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи та копії спадкової справи, позивач ОСОБА_1 10.04.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 17.08.2017 року виданої приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 43 по вул. Центральна (Фрунзе) у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючих та технічних документів на житловий будинок №43 по вул. Фрунзе у с. Костянтинівка Мелітопольського району (т.1 а.с.16).

Також судом було встановлено розбіжності написання прізвища позивача ОСОБА_1 у заповіті від 01.09.2015р. та документах, що підтверджують його особу, а саме «Руднєвський» замість «Рудневський». Інші дані позивача, а саме дата, місяць, рік народження вказані у заповіті збігаються із наданим позивачем документами.

Так, згідно наданих документів, а саме копіями паспорта громадянина України, свідоцтва про народження, військового квитка, посвідченням водія, медичної довідки щодо придатності керування транспортними засобами, правильне написання прізвища позивача «Рудневський».

Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, з заявою про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не звертався, на даний час він у звязку із втратою оригіналів документів не має можливості надати необхідні правовстановлюючі документи для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак має бажання прийняти спадщину, розбіжність у написанні прізвища у заповіті з дійсним написанням прізвища позбавляє позивача можливості оформити спадкові права на нерухомість, відповідачі проти задоволення позову не заперечують, тому суд вважає за необхідне встановити юридичний факт та визнати за позивачем право власності на спадкове майно за заповітом.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 131, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1216-1270 ЦК України, суд, Пленумом ВСУ, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, ОСОБА_2, за участю третьої особи: ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити факт, що заповітом від 01.09.2015 року, складеним ОСОБА_4 05.04.1951р.н., уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованим в р.за№1837, все належне ОСОБА_4 рухоме та нерухоме майно де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона згідно із законом буде мати право заповідається ОСОБА_1 29.04.1984р.н.

Визнати за ОСОБА_1 29.04.1984р.н. (і.н.), який мешкає: Запорізька область Мелітопольський район с. Костянтинівка вул. Дорожня б.80, право власності на житловий будинок №43 по вул. Центральна (Фрунзе) у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізькій області, який належав ОСОБА_4, яка померла 07.12.2016р., в порядку спадкування за заповітом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_6