Провадження № 2-з/686/208/19
УХВАЛА

11 листопада 2019 року

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Логінова С.М., ознайомившись з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що нею подано позовну заяву до Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, посилаючись на те, що державний виконавець Першого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області вчиняє виконавчі дії щодо майна боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №56607510, незважаючи на те, що означене майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Просить заборонити державному виконавцю вчиняти будь-які дії щодо майна ОСОБА_2 , що є спільним майном подружжя.

Дослідивши матеріали справи суддя приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України закріплено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, дотримуючись при цьому встановленого процесуальним законодавством порядку такого звернення.

Відповідно до положень статей 150, 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

При вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» аирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК ( 1618-15 ) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Судам слід ураховувати, що у справах окремих категорій позови можна забезпечувати за допомогою спеціальних заходів, які регулюються нормами відповідних законів.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.153 , 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ухвалила:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Логінова С.М.