ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3849/16-ц Номер провадження 22-ц/814/399/19Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2018 року,ухвалене суддею Шевською О.І., повний текст рішення складено - 12 жовтня 2018 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 14.11.2007 року АТ «ТАС-Комерцбанк»», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та фізична особа ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 1601/1107/98-329, відповідно до умов якого банк зобовязується надати боржнику кредит у сумі 16 000,00 доларів США, а боржник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Строк користування кредитом по 14.11.2017 р. включно. Банк (кредитор) свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 16 000,00 доларів США. Проте, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим порушує істотні умови кредитного договору, у результаті чого станом на 15.04.2016 р. має прострочену заборгованість: за кредитом 11 452,84 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 293 738,32 грн., по відсотках 6 769,65 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 173 625,55 грн.

28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів.

Ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна тільки при укладенні кредитного договору. Для проведення діяльності щодо задоволення вимог по валютним зобовязанням своїх клієнтів ТОВ «Кредитні ініціативи» не потребує будь-яких ліцензій на здійснення операцій з валютними цінностями.

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 14.11.2007 № 1601/1107/98-329, позичальником згідно якого є ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 467 363,87 грн., а саме: за кредитом - 293 738,32 грн.; по відсотках 173 625,55 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 010,46 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість у сумі 467 363,87 грн., а саме: за кредитом 293 738,32 грн; по відсотках 173 625,55 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» сплачений судовий збір у розмірі 7 010,46 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому, з урахуванням вимог статті 1054 ЦК України позичальник повинен повернути кредит та сплатити визначені умовами договору додаткові витрати. Позов є доведеним та підлягає задоволенню, доводи відповідача про фальсифікацію доказів не підтверджені доказами про їх фальсифікацію, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки строк дії договору не закінчився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким застосувати загальну позовну давність тривалістю у три роки щодо вимог за кредитним договором № 1601/1107/98-329 від 14.11.2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3, визначивши кінцевий термін звернення до суду 20 квітня 2012 року; застосувати спеціальну давність тривалістю в один рік щодо вимог по неустойці (штрафу, пені) за кредитним договором 1601/1107/98-329 від 14.11.2007 року, визначивши кінцевий термін звернення до суду 20 квітня 2010 року; застосувати спеціальну позовну давність тривалістю у шість місяців щодо вимог за іпотечним договором від 14.11.2007 року, визначивши кінцевий термін звернення до суду 04 жовтня 2010 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно здійснена оцінка доказів та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, а саме на підтвердження пропуску позивачем строку позовної давності нею надано копії листів-вимог АТ «Сведбанк» від 20.03.2009 р. та від 04.03.2010 р., згідно яких банк в односторонньому порядку змінив строки виконання зобов»язання за кредитним договором з 14.11.2017 р. на 04.04.2010 р., тобто вже у 2010 році вирішив, що порушені його права. Крім цього, у лютому 2011 року АТ «Сведбанк» вже звертався до Ояктябрського районного суду м. Полтави з аналогічним позовом, а саме просив стягнути заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 13 741,51 дол. США солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5, також просив суд стягнути вказану заборгованість за цим договором з ОСОБА_5 шляхом звернення стягнення на заставлене майно, ухвалою суду від 14.02.2013 р. позов залишено без розгляду, ухвала суду не оскаржувалася, набрала чинності, отже банк, пред»явивши у 2010 році вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків та пені, змінив строк виконання зобов»язання та використав право на звернення до суду ще у 2011 році. У будь-якому випадку строк звернення до суду розпочався після зміни умов кредитного договору шляхом надіслання листа-вимоги, що змінило строки виконання основного зобов»язання, сплив щодо вимог по тілу кредиту 04.04.2013 р., щодо вимог по неустойці (штрафу, пені) 04.04.2011 р., щодо вимог по стягненню заборгованості за рахунок іпотеки 04.10.2010 р. Суд першої інстанції у порушення вимог ЦПК України не витребував матеріали цивільної справи №2-1287/11, в якій маються додаткові докази на підтвердження спливу строку звернення до суду та щодо обгрунтованості заяви про застосування строку позовної давності. Суд першої інстанції взяв до уваги доводи позивача про те, що відповідач начебто 30.03.2016 р. здійснила часткове погашення заборгованості у розмірі 5,27 дол. США, що є завідомо неналежним доказом, бо навіщо їй при такій заборгованості сплачувати вказану суму. Позивач немає права здійснювати валютні операції, таблиці-розрахунки, надані позивачем не співпадають у датах платежу. На вимогу суду вона надала оригінали квитанцій про сплату платежів на користь АТ «Сведбанк» за кредитним договором за період з грудня 2007 р. по жовтень 2012 р., але суд не дав оцінки цим доказам. АТ «Сведбанк» не мав права укладати договір факторингу тому, що укладення вказаного договору не є фінансовою послугою. Судом першої інстанції допущені процесуальні порушення щодо направлення відповідачу процесуальних документів.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 14.11.2007 року «ТАС-Комерцбанк»», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та фізична особа ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 1601/1107/98-329, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику ОСОБА_3 кредит в розмірі 16 000,00 доларів США на строк до 14.11.2017 р. включно, а відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені умовами кредитного договору (т.1 а.с. 5-11).

Банк (кредитор) свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_3 кредит у сумі 16 000,00 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 неналежно виконує взяті на себе зобовязання, порушує істотні умови кредитного договору, у результаті чого станом на 15.04.2016 р. має прострочену заборгованість: за кредитом 11 452,84 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 293 738,32 грн., по відсотках 6 769,65 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 173 625,55 грн., а всього 467 363,87 грн. (т.1 а.с. 14).

28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів (т.1 а.с. 17-30).

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів (т.1 а.с. 31-39).

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 14.11.2007 № 1601/1107/98-329, позичальником згідно якого є ОСОБА_3.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов правильного висновку про існування підстав для його задоволення.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

По справі встановлено і це не заперечується сторонами, що 14.11.2007 року між «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та фізичною особою ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1601/1107/98-329, згідно якого банк надав позичальнику ОСОБА_3 кредит у розмірі 16 000,00 доларів США на строк до 14.11.2017 р. включно, а відповідач зобовязувалася повернути кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені умовами кредитного договору (т.1 а.с. 5-11).

На забезпечення виконання зобов»язань між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5 укладено іпотечений договір від 14.11.2007 р., зареєстрований в реєстрі за номером 4414.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує отримання кредиту у розмірі 16 000,00 доларів США.

09.08.2017 р. ОСОБА_3 подала заперечення проти позову, в якому просила застосувати строк позовної давності (т.1 а.с. 151).

20.03.2009 р. за вих. №665 ПАТ «Сведбанк» на адресу ОСОБА_3 направив листа, в якому банком повідомлялося про порушення останньою умов кредитного договору та про необхідність негайно сплатити наявну прострочену забргованість (т.1 а.с.174).

Даний лист не містить вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тому відсутні підстави вважати цей лист як зміна банком строку виконання основного зобов»язання.

04.03.2010 р. за вих. №882/170 ПАТ «Сведбанк» на адресу ОСОБА_3 направив вимогу, в якій зазначалося, що станом на 22.01.2010 р. умови кредитного договору змінені, позичальник ОСОБА_3 зобов»язана сплатити заборгованість по кредитному договору достроково у повному обсязі, сума заборгованості складає 14 342,02 долари США, банк вимагав у 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги усунути порушення по виконанню зобов»язань за кредитним договором та сплатити заборгованість у повному обсязі, у разі, якщо дана вимога залишиться без задоволення, то АТ «Сведбанк», будучи іпотекодержателем, розпочне звернення стягнення за договором іпотеки від 14.11.2007 р. реєстраційний номер 4414 у встановленому законом порядку з метою захисту порушених прав та інтересів банку (т.1 а.с.175).

Цей лист містить вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тому є підстави вважати цей лист як зміна банком строку виконання основного зобов»язання, вказаний банком 30-ти денний строк сплинув 04.04.2010 р. і з цієї дати у банка настало право вимоги за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Далі, по справі вбачається, що у лютому 2011 р. АТ «Сведбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2011 р. у даній справі №2-1287/11 було відкрите провадження (т.1 а.с. 117).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від14.01.2013 р. позовна заява АТ «Сведбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, процентів та пені залишена без розгляду (справа №2/554/1135/2013) (т.1 а.с.118).

Згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Таким чином вбачається, що факт пред»явлення АТ «Сведбанк» до ОСОБА_3 позову у лютому 2011 р. та залишення його без розгляду у січні 2013 р. не зупинив перебіг позовної давності.

Проте, сама відповідач ОСОБА_3 визнає, що останній платіж здійснила 10.10.2012 р. у розмірі 135 доларів США, що складало 1 079,06 грн., на погашення заборгованості за кредитним договором № 1601/1107/98-329 від 14.11.2007 р. згідно квитанції № P04_642-1 від 10.10.2012 р., на підтвердження чого надавала докази у вигляді оригіналів квитанцій про здійснення платежів за період, починаючи з 05.12.2007 р. по 10.10.2012 р., які також, як пояснила відповідач, надавала для огляду суду першої інстанції.

Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, вбачається, що здійснивши платіж 10.10.2012 р. у розмірі 135 доларів США на погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач визнала борг перед банком, перебіг позовної давності перервався та почався заново.

Далі, 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу (т.1 а.с. 17-30) та 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу (т.1 а.с. 31-39).

По справі вбачається, що у лютому 2014 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договорів кредиту та іпотеки недійсними.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02.04.2014 р. (справа №554/697/2014) у позові ОСОБА_3 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договору кредиту недійсним відмовлено, позов ОСОБА_5 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договору іпотеки недійсним задоволено, визнано недійсним іпотечний догоівр ВКВ №384187 від 14.11.2007 р. укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5 ( т.1 а.с. 197-205).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28.07.2014 р. рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02.04.2014 р. в частині задоволення позову про визнання договору іпотеки недійсним скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено, в іншій частині рішення районного суду залишено без змін (т.1 а.с. 206-210). Судові рішення набрали чинності, у касаційному порядку не скасовані.

Далі, по справі вбачається, що 23.09.2014 р. ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»,ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договорів факторингу недійсними, визнання частково недійсними умов кредитного договору.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2015 р. (справа №554/13904/14-ц, номер провадження 22-ц/786/620/16), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23.02.2016 р., вказаний позов ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 залишено без задоволення ( т.1 а.с.191-193, 194-196). Судові рішення набрали чинності, у касаційному порядку не скасовані.

Отже, дії ОСОБА_3 по пред»явленню вище вказаних позовів у лютому 2014 р. та 23.09.2014 р., предмет яких випливав із укладеного кредитного договору 14.11.2007 р., вказують на те, що ОСОБА_3 визнавала заборгованість за цим кредитним договором і у відповідності до чинного законодавства намагалася захистити свої права як позичальника.

Даний позов пред»явлено 16.05.2016 р., тобто без порушення строку позовної давності. Клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 15.04.2016 р. ОСОБА_3 має заборгованість: за кредитом 11 452,84 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 293 738,32 грн., по відсотках 6 769,65 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 173 625,55 грн., а всього 467 363,87 грн. (т.1 а.с. 14). Заборгованість за пенею до розрахунку не включена, вимоги про її стягнення позивачем не заявлені.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк, пред»явивши у 2010 році вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків та пені, змінив строк виконання зобов»язання та використав право на звернення до суду ще у 2011 році, що строк звернення до суду розпочався після зміни умов кредитного договору шляхом надіслання листа-вимоги, що змінило строки виконання основного зобов»язання, сплив щодо вимог по тілу кредиту 04.04.2013 р., щодо вимог по неустойці (штрафу, пені) 04.04.2011 р., щодо вимог по стягненню заборгованості за рахунок іпотеки 04.10.2010 р., не заслуговують на увагу, оскільки строк позовної давності не сплив, т. я. здійснивши платіж 10.10.2012 р. у розмірі 135 доларів США на погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач визнала борг перед банком, перебіг позовної давності перервався та почався заново. Крім цього, у даній справі позивачем не заявлені вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) та вимоги про стягненню заборгованості за рахунок іпотеки.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про порушення судом першої інстанції вимог ЦПК України в частині не витребування за її клопотанням матеріалів цивільної справи №2-1287/11, в якій містяться додаткові докази на підтвердження спливу строку звернення до суду та щодо обгрунтованості заяви про застосування строку позовної давності, оскільки копія ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14.01.2013 р., якою позовна заява АТ «Сведбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, процентів та пені залишена без розгляду, мається у матеріалах даної справи, також міститься ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2011 р. про відкриття провадження у тій справі із зазначенням дати звернення позивача до суду з позовом, що дає можливість зробити висновки чи дотриманий строк позовної давності (т.1 а.с. 117,118).

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції взяв до уваги доводи позивача про те, що відповідач начебто 30.03.2016 р. здійснила часткове погашення заборгованості у розмірі 5,27 дол. США, що є завідомо неналежним доказом, оскільки мотивувальна частина судового рішення не містить висновків суду про це. Крім цього, як пояснив представник позивача у суді апеляційної інстанції, зазначені у розрахунку заборгованості здійснені проплати, починаючи з 30.03.2016 р., є примусовим стягненням з відповідача, а не добровільні її платежі.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивач немає права здійснювати валютні операції, таблиці-розрахунки, надані позивачем не співпадають у датах платежу, оскільки позивачем заявлені вимоги у перерахунку в національній валюті гривні, позивачем на підтвердження підстав позову до матеріалів справи у суді першої інстанції надано один розрахунок заборгованості (т.1 а.с. 14), щодо доводів про невідповідність дат платежів у таблицях-розрахунках, то друга таблиця, на яку посилається відповідач, відсутня, пересвідчитися у цьому немає можливості, крім цього, відповідач не надала свій контррозрахунок для порівняння, колегією суддів досліджені оригінали квитанцій про здійснення платежів за кредитним договором, які надала відповідач у суді апеляційної інстанції. У суді апеляційної інстанції представник позивача надав додатково розрахунок заборгованості із зазначенням дат здійснення відповідачем платежів, він оглянутий відповідачем та її представником.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Сведбанк» не мав права укладати договір факторингу тому, що укладення вказаного договору не є фінансовою послугою, оскільки ОСОБА_3 вже оскаржувала договори факторингу, у позові їй відмовлено, судові рішення набрали чинності.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції допущені процесуальні порушення щодо направлення відповідачу процесуальних документів, оскільки зазначене не впливає на законність та обгрунтованість рішення суду, яке переглядається в апеляційному порядку.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

При подачі апеляційної скарги відповідач не сплатила судовий збір та за її клопотанням ухвалою апеляційного суду від 08.01.2019 р. їй було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі судом апеляційної інстанції (т.2 а.с. 136).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача розміру судового збору при подачі апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про зменшення його розміру з 150% до 100% суми сплачено при подачі позовної заяви, тобто підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 7 010,46 грн., враховуючи майновий стан відповідача, а саме річний дохід її та матері у сумі складає 31 836 грн., мати страждає на онкозахворювання, що підтверджується довідкою медичного закладу, відповідач несе значні витрати на придбання ліків, що підтверджується наданими чеками, має заборгованість з комунальних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 7 010,46 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2019 року.

Судді: Дорош А.І. Лобов О.А. Триголов В.М.