Справа № 585/3106/18
Провадження № 2/581/20/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2019 року сел. ОСОБА_1

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (ОСОБА_4, ОСОБА_5) ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним, скасування рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року, зняття його з реєстрації, про прийняття справи № 585/3106/18 в цілому на новий розгляд для виконання рішень Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року та від 04 липня 2016 року з метою захисту спадкових прав на нерухоме майно та задоволення позову в повному обсязі, постановлення окремої ухвали про незаконне порушення Роменським міськрайонним судом Сумської області в особі його голови чинного законодавства,

в с т а н о в и в:

Сутність заявлених до суду вимог:

а) вимога про визнання недійсним, скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року та зняття його з реєстрації;

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що будинок № 65 в м. Ромни по вул. Гетьмана Мазепи (колишня вулиця Урицького) побудований ОСОБА_9 у 1946-1947 роках на відведеній земельній ділянці під забудову, загальною площею 1904 м. кв. 04 березня 1954 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10Д видані свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя в розмірі по 1/2 частині домоволодіння кожному. 05 березня 1954 року вказаний будинок був розділений між ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_10 із розміром частки - половини домоволодіння, на підставі договору про розподіл будинку, посвідченого державним нотаріусом Роменської ДНК ОСОБА_11 Указаний договір посвідчує правила користування частинами житлового будинку з розміром частки та прилеглої до цих частин присадибної земельної ділянки по вул. Гетьмана Мазепи (колишня вулиця Урицького), 65/1 та відповідно 65/2. 05 березня 1954 року ОСОБА_10 склала заповіт на імя доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_12 в рівних долях на належну їй у спільному майні подружжя частину 1/2 частину житлового будинку та прилеглої до її частини будинку присадибної земельної ділянки, загальною площею 0,0576 на по вул. Гетьмана Мазепи 65/1 в м. Ромни.

01 липня 1987 року в звязку з прибудовою ОСОБА_9 до своєї половини будинку по вул. Урицького (нині Гетьмана Мазепи), 65, кв. 2, згідно з договором на виконання ремонтно-будівельних робіт від 28 червня 1987 року АДРЕСА_1, Роменським МБТІ складено ОСОБА_9 технічний паспорт та генеральний план на житловий будинок по вул. Гетьмана Мазепи (Урицького) 65, кв.2 та таку ж саму документацію на другу половину житлового будинку власнику ОСОБА_10 по вул. Гетьмана Мазепи 65/1 в м. Ромни, з експлікацією контурів житлових та підсобних приміщень як по квартирі № 1, так і квартирі № 2.

15 березня 1996 року ОСОБА_9 склав заповіт, яким належну йому половину будинку заповів ОСОБА_13 Цього ж дня ОСОБА_9 та ОСОБА_13 укладено шлюб, остання обрала прізвище чоловіка «Ольшанська». 06 лютого 1997 року ОСОБА_9 подарував належну йому половину будинку по вул. Урицького (Гетьмана Мазепи), 65 АДРЕСА_2 на прилеглу земельну ділянку ОСОБА_2 Зазначає, що колишнім нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 (ОСОБА_4, ОСОБА_5) А.Д., що посвідчувала договір дарування, самовільно, умисно в порушення норм законодавства внесла зміни до прізвище обдарованої, частку домоволодіння, що дарується та адресу місцезнаходження будинку.

10 травня 1997 року ОСОБА_9 помер. 03 березня 1998 року ОСОБА_14 (донька померлого від першого шлюбу) у приміщенні Роменської ДНК написала заяву про прийняття спадщини, син померлого ОСОБА_15 06 січня 1998 року відмовився від прийняття спадщини.

У звязку з прибудовою та переплануванням у житловому будинку по вул. Гетьмана Мазепи (Урицького), 65/2 в м. Ромни відповідно до будівельного паспорту, позивачка зверталася до КП «Роменське МБТІ» з заявою про введення житлового будинку за вищевказаною адресою в експлуатацію, 08 травня 2008 року даний будинок введений в експлуатацію. Проте, ні в 2008 році, ні в 2009 році, ні в 2010 році, ні в 2011 році КП «Роменське МБТІ» позивачці не складено технічного паспорту на житловий будинок по вул. Гетьмана Мазепи (Урицького), 65, кв. 2, хоча оплату послуг позивачка провела. 04 жовтня 2012 року вона дізналася, що в спадковій справі, заведеної після смерті ОСОБА_9, наявне свідоцтво про право власності на жилий будинок від 30 березня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Роменської міської ради. Зазначає, що на підставі цього свідоцтва була змінена приватна форма власності на житловий будинок між ОСОБА_9 та ОСОБА_16 по вул. Урицького (нині Гетьмана Мазепи), 65, кв.1 та Урицького (нині Гетьмана Мазепи), 65, кв. 2, яка продовжувалась 60 років, на спільну часткову приватну власність із розмірами часток - 7/10 (власник ОСОБА_9Я.) та 3/10 власник (ОСОБА_16Д.) по вул. Урицького, 65, в м. Ромни.

У звязку з вчиненням нотаріусом Роменської ДНК ОСОБА_3 (ОСОБА_4, ОСОБА_5) А.Д. даного діяння, позивачка в 2000 році звернулася до Міністрерства юстиції України, що перенаправлено до Головного управління юстиції в Сумській області для проведення службової перевірки організації нотаріальної діяльності та виконання правил нотаріального діловодства нотаріусом Роменської ДНК ОСОБА_3 (ОСОБА_4, ОСОБА_5) ОСОБА_17 результатами перевірки державного нотаріуса звільнено, документи діловодства передані на зберігання до Сумського обласного державного нотаріального архіву.

ОСОБА_17 фактом внесення недостовірних даних державних нотаріусом Роменської ДНК ОСОБА_3 (ОСОБА_4, ОСОБА_5) А.Д. до нотаріальних документів, ОСОБА_2 також зверталася до Генеральної прокуратури Украни. Розгляд даного питання доручено Роменській міжрайонній прокуратурі Сумської області. 26 вересня 2011 року за дорученням прокуратури проведена почеркознавча експертиза, за результатами якої встановлено, що письмова заява про прийняття спадщини від 16 січня 1998 року від імені ОСОБА_2, виконана ОСОБА_7 ОСОБА_17 результатами перевірки ознак кримінального правопорушення не виявлено.

28 лютого 2017 року Роменським міськрайонним судом Сумської області за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, ОСОБА_14, ОСОБА_18, треті особи: Комунальне підприємство «Роменське МБТІ», ОСОБА_19, ОСОБА_15, про порушення спадкових майнових прав на нерухоме майно - житловий будинок та зобовязання вчинити певні дії для виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 18.12.2014 року, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 284 від 18 березня 2003 року та договору дарування 3/10 частин житлового будинку від 14 липня 2008 року, свідоцтва про право власності на 3/10 частин житлового будинку від 18.02.2011 року, виданого на імя ОСОБА_20 та договору дарування 3/10 частин житлового будинку від 17 березня 2011 року недійсними, скасування їх та зняття з державної реєстрації на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року, ухвалено відмовити у задоволенні зазначеного позову, дане рішення позивачем оскаржено в апеляційному порядку.

б) вимога щодо передання справи на новий розгляд для виконання рішень Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року та від 4 липня 2016 року з метою захисту спадкових майнових прав на нерухоме майно та задоволення позову ОСОБА_2 як позивача та апелянта;

18 грудня 2014 року рішенням Апеляційного суду Сумської області припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_21 на будинок № 65 по вул. Урицького (Гетьмана Мазепи) у місті Ромни Сумської області; у цьому будинку виділено в натурі на праві приватної власності ОСОБА_21 відокремлену частину вказаного житлового будинку; ОСОБА_2 виділено на праві приватної власності відокремлену частину житлового будинку та господарські будівлі й споруди за адресою: Гетьмана Мазепи, 65/2, м. Ромни.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2016 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 13 березня 1998 року, виданого на ім'я ОСОБА_14 після смерті батька ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі під № 2-455, скасувана його державна реєстрація.

ОСОБА_2 зазначає, що неодноразово зверталася з апеляційними скаргами через Роменським міськрайонний суд, натомість суддя Роменського міськрайонного суду, керуючись ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України, апеляційну скаргу на ухвалу суду від 02 вересня 2016 року про задоволення відводу судді їй повернуто.

21 вересня 2016 року суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євтюшенкова В.І. при вивченні апеляційної скарги на ухвалу суду від 02 вересня 2016 року, про задоволення відводу судді Кондратенко Л.П., скаргу повернув ОСОБА_22

в) вимога щодо винесення окремої ухвали про незаконне порушення Роменським міськрайонним судом Сумської області чинного законодавства щодо судочинства шляхом підміни, заміни, приєднання недостовірних фактів до офіційних документів протягом 20 років;

Зазначає, що 27 березня 2017 року вона від апеляційного суду Сумської області отримала лист, в якому містився акт про те, що під час розкриття конверта-пакета надісланого від ОСОБА_2 виявлено відсутність додатків. Уважала, що Роменський міськрайонний суд Сумської області в порушення чинного законодавства, щодо порядку проведення судочинства, не виконує рішення апеляційного суду від 18 грудня 2014 року та 04 липня 2016 року.

Позиція представників позивача та відповідача по даній справі

У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що відзив на позовну заяву поданий відповідачем ОСОБА_7, не може бути прийнятий судом, оскільки він повністю невмотивований.

У судове засідання відповідач ОСОБА_7 не зявилася. У письмовому відгуку позовні вимоги не визнала та пояснила, що про наявність данного позову, ОСОБА_7 дізналася з сайту судова влада, а тому вважає, що відзив на позов поданий вчасно. Зазначає, що вимога позивача щодо визнання недійсним та скасування рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 грудня 2017 року, а також про передачу справи на новий розгляд не може бути задоволене, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства. Заява про прийняття спадщини підписана ОСОБА_2 про підроблення якої вона заявляє, оформлення в повній відповідності до вимог чинного на той час законодавства. Крім того, ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_8 не вчиняли тих протизаконних дій, про які зазначає у своєму позові ОСОБА_2

Відповідач, ОСОБА_8, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не зявився, відгук (заперечення) до суду не подав.

Відповідач, ОСОБА_3 (ОСОБА_4, ОСОБА_5) А.Д. у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 09 серпня 2018 року справу передано на розгляд до Липоводолинського районного суду за територіальною підсудністю.

Автоматизований розподіл даної справи відбувся 16 серпня 2018 року та справу передано судді Кузьмінському О.В. Ухвалами судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 серпня 2018 року та 12 вересня 2018 року залишено без руху позовну заяву по даній справі з метою уточнення сутності вимог та істотних обставин справи. Строк повноважень судді Кузьмінського О.В. закінчився 18 жовтня 2018 року, справа залишилася нерозглянутою. Після проведеного повторного автоматизованого розподілу, справа передана для розгляду судді Бутенку Д.В. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 листопада 2018 року дана справи прийнята до розгляду та у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 04 грудня 2018 року о 10 год. 00 хв. 04 грудня 2018 протокольною ухвалою суду в судовому засіданні оголошено перерву до 19 грудня 2018 року для надання позивачкою уточненого позову.19 грудня 2018 року в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого оголошено перерву в судовому засіданні до 14 січня 2019 року. 14 січня 2019 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву в судовому засіданні до 01 лютого 2019 року. 01 лютого 2019 року ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 лютого 2019 року на 13 год. 10 хв. 15 лютого 2019 року протокольною ухвалою суду в судовому засіданні оголошена перерва до 27 лютого 2019 року для продовження дослідження доказів. 28 лютого 2019 позов вирішено по суті після виходу суду 27 лютого 2019 року до нарадчої кімнати.

Установлені судом обставини даної справи:

а) щодо вимоги про визнання недійсним та скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року, зняття його з реєстрації;

Договором від 05 березня 1954 року, посвідченим нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, проведено розподіл спільного майна в рівних долях між ОСОБА_23 та ОСОБА_9Я, а саме: будинок та земельну ділянку по вул. Урицького, 65 в м. Ромни. Договором визначено, що кожен власник користується городом, прилеглим до частини будинку, яка перебуває в його користуванні. Також визначені орієнтовні межі земельної ділянки (а.с. 176 т.1).

На цій підставі кожна зі сторін договору, ОСОБА_16 та ОСОБА_9, отримали свідоцтва про право власності на частку спільного нерухомого майна, яка в послідуючому була змінена в звязку з перебудовою ОСОБА_9 своєї частини будинку. Розмір часток визначено наступним чином: ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належало 7/10 частин домоволодіння, ОСОБА_16 3/10 частини домоволодіння (а.с. 89-90 т. 1).

Із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30 березня 1989 року вбачається те, що на підставі підставі рішення виконкому Роменської міської Ради народних депутатів № 64 від 22 березня 1989 року, ОСОБА_9 на праві особистої власності належить 7/10 жилого будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який розташований по вул. Урицького, 65 (а.с.12 т. 1).

15 березня 1996 року ОСОБА_9 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, за реєстровим № І-2-548, згідно з яким належне йому домоволодіння за адресою АДРЕСА_3, заповів ОСОБА_13 (а.с. 179 т. 1).

15 березня 1996 року ОСОБА_9 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб, остання після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка «Ольшанська» (а.с. 13 т. 1).

06 лютого 1997 року договором дарування, посвідченого державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, за реєстровим № І-2-332, ОСОБА_9 (дарувальник) подарував ОСОБА_13 (обдарована), а остання прийняла в дар 7/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані в м. Ромни по вул. Урицького, 65, на земельній ділянці 1904 кв.м. (а.с. 14 т.1 ).

13 березня 1998 року спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_14, після смерті 10 травня 1997 року ОСОБА_9, отримала свідоцтво про право власності на спадщину, посвідчене державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим номером 186, на 1/2 частину земельної ділянки, площею 1000 кв.м, що розташована в АДРЕСА_4 та на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ-2106,1979 року випуску (а.с. 20 т. 1).

18 березня 2003 року державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 видано ОСОБА_14 свідоцтво про право на спадщину за заповітом з якого вбачається, що на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Роменської ДНК 05 березня 1954 року за р. № 1-560, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_16, померлої 30 березня 1990 року, є ОСОБА_14 Спадкове майно, на яке видається свідоцтво, зокрема, складалося з 3/20 частини житлового будинку, житловою площею 50,2 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в м. Ромни по вул. Урицького за номером 65, на земельній ділянці площею 1904,0 кв.м (а.с. 19 т.1).

14 липня 2008 року між ОСОБА_15, який діє від свого імені та на підставі довіреності від імені ОСОБА_14 (дарувальники) та ОСОБА_20 (обдарованим), укладено договір дарування, відповідно до якого дарувальники, у тому числі в особі представника, передали безоплатно у власність, а обдаровуваний набув у власність 3/10 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, 3/10 частини житлового будинку, що відчужуються за даним Договором, розташовані в місті Ромни, Сумської області, вул. Урицького, буд. 65 (шістдесят пять) на земельній ділянці належній Дарувальникам на праві власності. Указаний договір дарування 14 липня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу ОСОБА_24 (а.с. 92 т. 1).

17 березня 2011 року між ОСОБА_20 (дарувальник) та ОСОБА_19 (обдарованим) укладено договір дарування, відповідно до якого дарувальник, передав безоплатно у власність, а обдаровуваний набув у власність 3/10 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, 3/10 частини житлового будинку, що відчужуються за даним Договором, розташовані в місті Ромни, Сумської області, вул. Урицького, буд. 65 (шістдесят пять) на земельній ділянці належній Дарувальнику на праві власності. Указаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу ОСОБА_25 (а.с. 95 т. 1).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Роменської міської ради Сумської області, ОСОБА_26, ОСОБА_20, треті особи: Комунальне підприємство «Роменське МБТІ», ОСОБА_19, ОСОБА_15 про порушення спадкових майнових прав на нерухоме майно - житловий будинок та зобовязання вчинити певні дії для виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня2014 року, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 284 від 18 березня 2003 року та договору дарування 3/10 частин житлового будинку від 14 липня 2008 року, свідоцтва про право власності на 3/10 частин житлового будинку від 18 лютого 2011 року, виданого на імя ОСОБА_20 та договору дарування 3/10 частин житлового будинку від 17 березня 2011 року недійсними, скасування їх та зняття з державної реєстрації на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року. (а.с. 41 т.1).

б) щодо вимоги щодо передання справи на новий розгляд для виконання рішень Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року та від 4 липня 2016 року з метою захисту спадкових майнових прав на нерухоме майно та задоволення позову ОСОБА_2 як позивача та апелянта.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_19 на будинок № 65 по вулиці Мазепи Гетьмана (Урицького) у м. Ромни Сумської області. У цьому будинку виділено в натурі на праві приватної власності ОСОБА_19 відокремлену частину вказаного житлового будинку, а саме: літера "А-3" кімнату 1-1 площею 3 кв.м., кімнату 1-2 площею 11,7 кв.м., кімната 1-4 площею 3,8 кв.м., кімнату 1-5 площею 12,2 кв.м., кімнату 1-6 площею 12 кв.м., кімнату 1-7 площею 12 кв.м.; літера "А" кімнату 1-3 площею 24 кв.м. На квартиру № 2 у цьому будинку виділено в натурі на праві приватної власності ОСОБА_2 відокремлену частину житлового будинку та господарські будівлі й споруди, а саме: літера "А-2"кімнату 2-1 площею 3,1 кв.м, кімнату 2-2 площею 16,6 кв.м., кімнату 2-3 площею 7 кв.м., кімнату 2-8 площею 26,1 кв.м., кімнату 2-9 площею 11,7 кв.м.; літера "А" кімнату 2-4 площею 7 кв.м., кімнату 2-5 площею 11,5 кв.м., кімнату 2-6 площею 17,2 кв.м., кімнату 2-7 площею 10 кв.м.; надвірні будівлі: літню кухню "Б", сарай-прибудову "б", сарай "В", сарай прибудову "в", гараж "Г", огорожу "№1-№ 3" (а.с. 23-24 т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 16 листопада 2015 року про виправлення описки абзац пятий резолютивної частини рішення Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року викладено в такій редакції: «ОСОБА_2 виділити на праві приватної власності відокремлену частину житлового будинку та господарські будівлі й споруди за адресою вул. Мазепи гетьмана, 65/2 м. Ромни, а саме в житловому будинку приміщення: літера "А-2",кімнати 2-1 площею 3,1 кв.м, 2-2 площею 16,6 кв.м., 2-3 площею 7 кв.м., 2-8 площею 26,1 кв.м., 2-9 площею 11,7 кв.м.; літера "А" кімнати: 2-4 площею 7 кв.м., 2-5 площею 11,5 кв.м., 2-6 площею 17,2 кв.м., 2-7 площею 10 кв.м. та надвірні будівлі: літню кухню "Б", сарай-прибудову "б", сарай "В", сарай прибудову "в", гараж "Г", огорожу "№1-№ 3" (а.с. 25 т.1).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2016 року визнано свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 13 березня 1998 року, виданого на імя ОСОБА_14 після смерті батька ОСОБА_9, недійсним та скасовано державну реєстрацію.

в) щодо вимоги про постановлення окремої ухвали про незаконне порушення Роменським міськрайонним судом Сумської області чинного законодавства щодо судочинства шляхом підміни, заміни, приєднання недостовірних фактів до офіційних документів протягом 20 років.

21 вересня 2016 року, суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу від 02 вересня 2016 року про задоволення відводу судді, повернуто ОСОБА_2 (а.с. 35 т. 1).

Відповідно до акту апеляційного суду Сумської області від 23 березня 2017 року, складеного на підставі інструкції з діловодства експедитором ОСОБА_27 у присутності експедитора ОСОБА_28 та секретаря суду ОСОБА_29, під час розкриття конверта надісланого від ОСОБА_2, виявлено відсутність додатків, а саме: копії ухвали апеляційного суду про виправлення описки від 18 листопада 2015 року та копії ухвали апеляційного суду Сумської області від 16 листопада 2015 року (а.с. 34).

Роменською міжрайонною прокуратурою Сумської області 28 травня 2014 року на адресу ОСОБА_2 направлено лист-інформацію, згідно з яким за результатами перевірки на підстраві зібраних матеріалів не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_5 ознак складів злочинів передбачених ст. 364,365,366,367 КК України (а.с. 191 т.1).

Норми права, які підлягають застосуванню в даній справі

а) по вимозі про визнання недійсним, скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року, зняття його з реєстрації.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України спадщину складають всі права та обовязки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У звязку з тим, що спадкодавець ОСОБА_9 помер в 1997 році застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Згідно зі ч. 1 ст. 24 ЦПК України апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Відповідно до ч. 1, 2 ст.22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом. Місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд загальної юрисдикції вносить до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр) всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону не допускається вилучення рішень судів із Реєстру.

б) по вимозі щодо передання справи на новий розгляд для виконання рішень Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року та від 4 липня 2016 року з метою захисту спадкових майнових прав на нерухоме майно та задоволення позову ОСОБА_2 як позивача та апелянта.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

ОСОБА_17 вимогами ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У силу ч. 1 ст. 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Спосіб виконання рішень - це сукупність виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення, за змістом ч. 3 ст. 435 ЦПК України, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

в) по вимозі щодо постановлення окремої ухвали про незаконне порушення Роменським міськрайонним судом Сумської області чинного законодавства щодо судочинства шляхом підміни, заміни, приєднання недостовірних фактів до офіційних документів протягом 20 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Висновки суду:

а) щодо вимоги про визнання недійсним, скасування рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року, зняття його з реєстрації.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини набуття ОСОБА_2 та іншими спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований у м. Ромни по вул. Гетьмана Мазепи, 65 Сумської області.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Роменської міської ради Сумської області, ОСОБА_26, ОСОБА_20, треті особи: Комунальне підприємство «Роменське МБТІ», ОСОБА_19, ОСОБА_15 про порушення спадкових майнових прав на нерухоме майно - житловий будинок та зобовязання вчинити певні дії для виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня2014 року, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 284 від 18 березня 2003 року та договору дарування 3/10 частин житлового будинку від 14 липня 2008 року, свідоцтва про право власності на 3/10 частин житлового будинку від 18 лютого 2011 року, виданого на імя ОСОБА_20 та договору дарування 3/10 частин житлового будинку від 17 березня 2011 року недійсними, скасування їх та зняття з державної реєстрації на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року.

Позивачка заявила вимогу про скасування вищевказаного рішення місцевого суду, проте дане питання не віднесене до компетенції місцевих судів, як судів першої інстанції, включаючи Липоводолинський районний суд Сумської області. Позов не містить посилань та мотивів по перегляду зазначеного рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, заява про це подається та розглядається судом, який ухвалив судове рішення (ст. 425 ЦПК України).

Ні чинне процесуальне законодавство, ні чинний Цивільний кодекс України не визначає умов та порядку визнання рішення місцевого суду недійсним саме в судовому порядку, рішення суду не є правочином в розумінні ст. 202 ч.1 ЦК України, а є актом правосуддя. Такий спосіб захисту цивільного права також не визначений іншими законами й не віднесений процесуальним законом до повноважень Липоводолинського районного суду Сумської області.

Зняття з реєстрації зазначеного рішення суду, із Реєстру, як способу захисту цивільного права, вищевказаним законом не допускається.

Крім того, позивачка не довела суду, яким чином вищевказане рішення суду від 28 лютого 2018 року порушує чи обмежує її цивільні права й як з цим повязані кожен з відповідачів. При цьому, суд під час підготовчого судового засідання позивачу розяснював способи, умови та порядок обрання й застосування ефективних способів захисту цивільних прав, у разі їх невизнання, оспорювання чи порушення іншими особами, а також зміст повноважень місцевого та суду апеляційної інстанції, проте позивач уточнивши позовні вимоги, повністю підтримала попередньо заявлену вимогу в повному обсязі.

Вищевказане рішення суду лише може бути оскаржено в апеляційному та касаційному порядках, іншого механізму його перегляду на предмет законності та обґрунтованості чинне законодавство не визначає.

Таким чином, оскільки позовна вимога про визнання недійсним, скасування рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року, зняття рішення з реєстрації, законодавчо не віднесено до компетенції Липоводолинського районного суду Сумської області, вимоги щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами позовна заява не містить та позивачка про це окремо не клопотала, тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити за її безпідставністю.

б) по вимозі щодо прийняття справи на новий розгляд для виконання рішень Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року та від 4 липня 2016 року з метою захисту спадкових майнових прав на нерухоме майно та задоволення позову ОСОБА_2 як позивача та апелянта.

Відповідно до діючого законодавства питання про скасування рішення першої інстанції та подальше направлення справи на новий розгляд до відповідного суду першої інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, віднесено виключно до повноважень апеляційних судів. Місцеві суди, не повноважні виконувати функції судів вищої ланки судової влади, у даному випадку суду апеляційної інстанції, а тому позовна вимога в частині передачі справи на новий розгляд не ґрунтується на законі й відповідно не може бути задоволена з огляду на її безпідставність. До цього, повторний розгляд одних і тих же за змістом вимог, які вже розглянуті іншим місцевим судом, є процесуально недоцільним, такий заявлений спосіб захисту права є неналежно обраним, а вищенаведене формулювання у прохальній частині позову не може вважатися окремою позовною вимогою. Разом із цим, після прийняття до провадження даної справи №585/3106/18, направленої за підсудністю апеляційним судом, місцевий суд провів судовий розгляд зазначеної справи в уточненому викладі позовних вимог, дослідивши докази, оцінивши доводи позивача та заперечення одного з відповідачів, включаючи застосування обраних позивачем способів захисту її прав, та ухвалив дане рішення по суті заявлених вимог.

Щодо іншої частини позовної вимоги про виконання рішень апеляційних судів, суд зазначає про те, що виконання рішень судів покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, в передбачених законом випадках, на приватних виконавців.

У випадку невиконання рішення суду добровільно, воно підлягає виконанню в примусовому порядку. Умови й порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та здійснюється останньою на підставі виконавчого документа. Для ініціювання питання про виконання рішення суду стягувач (позивач) повинен подати до відповідного органу ДВС чи приватного виконавця заяву та виконавчий документ (лист), а звернення до виконання рішень судів у приватно-правових спорах не віднесено законом до повноважень місцевих судів.

Завершальною стадією судового провадження на підставі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та в спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Оскільки, позивачем заявлена узагальнена позовна вимога, яка не може б бути вирішена місцевим судом у межах законодавчо визначених повноважень, то в задоволенні вимоги щодо виконання рішень Апеляційного суду Сумської області слід відмовити також у звязку з її безпідставністю.

в) по вимозі щодо постановлення окремої ухвали про незаконне порушення Роменським міськрайонним судом Сумської області чинного законодавства щодо судочинства шляхом підміни, заміни, приєднання недостовірних фактів до офіційних документів протягом 20 років.

Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону й причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише в разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.

З урахуванням обсягу досліджених доказів по даній справі та сутності заявлених вимог, суд не вбачає відповідно до норм ст. 262 ЦПК України підстав для постановлення обґрунтованої окремої ухвали в даній справі. Зокрема, не є підставою для постановлення окремої ухвали факт виявлення судом апеляційної інстанції неповного пакету документів, поданих позивачем у березні 2017 року, при апеляційному оскарженні судового рішення, оскільки з досліджених судом матеріалів не вбачаються ті обставини, хто саме з суддів чи працівників апарату Роменського міськрайонного суду Сумської області допустили недоліки при підготовці вищевказаних матеріалів для суду апеляційної інстанції, та як ці дії повязуються з підміною, заміною, приєднанням недостовірних документів до даної справи.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що статтею 262 ЦПК України не встановлено процесуального обовязку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду при встановленні судом підстав для цього.

ОСОБА_17 таких обставин, вимога позивача про постановлення окремої ухвали в даній справі, не підлягає задоволенню, оскільки таке формулювання не може бути самостійною позовною вимогою, а постановлення окремої ухвали повязується з дискрецією (власним розсудом) суду, підстав для реалізації якої в даній справі, суд не вбачає. Тому в задоволенні цієї вимоги слід також відмовити у звязку з її безпідставністю.

Керуючись ст.ст.12,13,89,141,247,259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (ОСОБА_4, ОСОБА_5) ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним, скасування рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року, зняття його з реєстрації, про прийняття справи № 585/3106/18 у цілому на новий розгляд для виконання рішень Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року та від 04 липня 2016 року з метою захисту спадкових прав на нерухоме майно та задоволення позову в повному обсязі, постановлення окремої ухвали про незаконне порушення Роменським міськрайонним судом Сумської області в особі його голови чинного законодавства, у звязку з його безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер платника податків суду не відомий).

Відповідач: ОСОБА_3 (ОСОБА_4, ОСОБА_5) ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання суду не відоме, ідентифікаційний номер платника податків суду не відомий).

Відповідач: ОСОБА_7 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податків суду не відомий).

Відповідач: ОСОБА_8 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 3-ій провулок Червоної, буд. 14, ідентифікаційний номер платника податків суду не відомий).

Повне рішення суду складено 04 березня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко