Провадження №2/200/1780/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що 05.01.2014 року мати позивача ОСОБА_3 надала в борг ОСОБА_4 позику в розмірі 1500 доларів США та 1000 Євро, про що відповідач надала розписку. Строк повернення боргу встановлено до вересня 2014 року.

16.10.2014 року мати позивача ОСОБА_3 надала в борг ОСОБА_4 позику в розмірі 1300 Євро та 1950 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 31.12.2014 року, про що надала розписку.

02.05.2016 року мати позивача померла. За її життя відповідач борг не повернула. Позивач є єдиним спадкоємцем померлої та вже звертався до суду з вимогами до ОСОБА_4 в 2018 році щодо стягнення боргу за кожним борговим документом окремо.

На початку 2018 року ОСОБА_4 померла, відповідач проживав разом із спадкодавцем, тому вважається, що він фактично прийняв спадщину.

Відповідач, як спадкоємець померлого боржника, ухиляється від сплати боргу ОСОБА_4, хоча повідомлений про наявність боргів та наявність судового рішення про стягнення боргу. На момент звернення до суду вимоги позивача складають 161 737,07 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача, як з спадкоємця ОСОБА_4, в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_4, борг в розмірі 3450 доларів США та 2300 Євро, що складає еквівалент 161 737,07 грн. та судовий збір в розмірі 1617,37 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано. Заяв чи клопотань від нього до суду не надходило.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.01.2014 року мати позивача ОСОБА_3 надала в борг ОСОБА_4 позику в розмірі 1500 доларів США та 1000 Євро, про що відповідач надав розписку. Строк повернення боргу встановлено до вересня 2014 року.

16.10.2014 року мати позивача ОСОБА_3 надала в борг ОСОБА_4 позику в розмірі 1300 Євро та 1950 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 31.12.2014 року, про що надала розписку.

02.05.2016 року мати позивача померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №688869 від 04.05.2016 року.

08.04.2017 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №750491 від 10.07.2017 року.

Згідно спадкової справи №681/2017, заведеної після смерті ОСОБА_4, спадкоємцем є відповідач ОСОБА_2

Також, в матеріалах спадкової справи мається претензія ОСОБА_1 щодо повернення боргу.

Станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутня.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

При цьому, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред'явлення вимог кредиторів. Пред'являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

При цьому, на відміну від пред'явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 14.04.2018 у справі № 14-53цс18.

У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача боргу спадкодавця по договору позики у розмірі 161 737,07 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги пред'явлені в строк передбачений ст. 1281 ЦК України, а також заявлені в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1617,37 грн, сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 49000, м.Дніпро, ж/м Тополя-1, буд.17, 64) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, 49000, АДРЕСА_1) суму боргу в сумі 161 737,07 грн, судовий збір у розмірі 1617,37 грн, а всього 163 354,44 грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва