ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1451/18 Номер провадження 22-ц/814/584/19Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Сбербанк» адвоката ОСОБА_5,

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 листопада 2018 року, постановлене суддею Гудкова С.В. (повний текст складено 27 листопада 2018 року),

у справі за позовом Акціонерного товариства «Сбербанк» до Другої лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АНТЕКС», про скасування постанови щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії та щодо зобовязання державного нотаріуса вчинити певну дію,

в с т а н о в и в:

15.05.2018 АТ «Сбербанк» звернулося в суд з указаним позовом, в якому просить скасувати постанову завідувача Другої лубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2018 та зобовязати на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу видати свідоцтво про передачу АТ «Сбербанк» наступне майно:

- нежитлове приміщення (будівля заводоуправління літ. «А-2» площею 1385,8 кв.м., в тому числі складові частини: прибудова «а», прибудова «1,а», прибудова «3,а», крильце «3,а», крильце «4,а», підвал, площею 62,6 кв.м., розташоване за адресою: Полтавська область, м.Лубни, вул.Комунарівська,13/27, яке належить ТОВ «АНТЕКС» на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим номером 4553. Право власності на нежитлове приміщення зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області 22.03.2013, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7, що передане АТ «Сбербанк» в іпотеку за іпотечним договором від 24.04.2013 та зареєстрованим в реєстрі за №464;

- земельну ділянку (кадастровий номер :02:057:0008) площею 0,1653 га, що розташована на адресою: м.Лубни, вул.Комунарівська,13/27, яка є власністю ТОВ «АНТЕКС» згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ номер 661726, виданим Лубенським міським відділом земельних ресурсів 28.12.2006 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим номером 4557. Цільове призначення зазначеної земельної ділянки підприємства іншої промисловості. Земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 28.03.2013 (витяг з ДЗК «НВ-013 від 28.03.2013). Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.04.2013, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7, що передана АТ «Сбербанк» в іпотеку за іпотечним договором від 24.04.2013 та зареєстрованим в реєстрі за №464.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2013 між АТ «Сбербанк Росії», правонаступником якого є АТ «Сбербанк», та ТОВ «АНТЕКС» укладено договір про відкриття кредитної лінії №03-В/13/75/ЮО на суму 150 000,00 євро, з процентною ставкою 11,5% річних, кінцевий строк повернення та графік не пізніше 23.04.2015, та іпотечний договір №03-В/13/75/ЮО/І.

З підстав неналежного виконання ТОВ «АНТЕКС» договірних зобовязань, виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 22.04.2015 № 2195, запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, за рахунок якого задовольнити вимоги АТО «Дочірній банк Сбербанк Росії» на суму 155 937,93 євро та 101 083,77 грн.

З 19.06.2015 на примусовому виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження №47887410 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса і актом державного виконавця від 25.07.2017 спірне майно передано стягувачу в рахунок погашення боргу.

05.03.2017 на підставі акту державного виконавця позивач звернувся до завідувача Другої лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_6 із заявою про вчинення нотаріальної та реєстраційної дій, а саме, видачі свідоцтва про передачу АТ «Сбербанк» майна в рахунок погашення боргу та реєстрації права власності на нерухоме майно.

З підстав застосування до АТ «Сбербанк» санкцій та не звертаючи уваги на вид обмежувальний заходів застосованих до позивача (зокрема, запобігання виведенню капіталів за межі України на користь повязаних з банком осіб), відповідачем було відмовлено у видачі свідоцтва про передачу АТ «Сбербанк» нерухомого майна в рахунок погашення боргу та реєстрації права власності на нього.

Зазначені вище заборони не стосуються проведення підсанкційними банками розрахунків, ініціаторами яких є клієнти цих банків, та наслідком яких не є порушення вищевказаних заборон, а тому дії відповідача є неправомірними та підлягають захисту в судовому порядку.

ОСОБА_9 Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.11.2018 відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ «Сбербанк».

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що у ТОВ «АНТЕКС» існують фінансові зобовязання, які мають бути зупинені, відповідно до п.5 ст.4 Закону України «Про санкції» перед позивачем АТ «Сбербанк», а тому дії державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори щодо відмови у вчиненні нотаріальних дій є правомірними та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач, в особі свого представника адвоката ОСОБА_5, подавши апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Суомінен проти Фінляндії», «ОСОБА_10 проти Іспанії», «Гірвісаарі проти Фінляндії»), а також на практику Верховного Суду України, викладену в постановах від 20.05.2014 у справі №64/366-10, 18.05.2016 №922/51/15 вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим без врахування всіх обставин, які підлягали встановленню та невірно застосованих норм матеріального права.

Доводить, що нотаріус має право відмовити у вчиненні нотаріальної дії з підстав застосування санкцій до особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, виключно у разі, якщо така нотаріальна дія підпадає під конкретний вид санкцій, що застосована до цієї особи у встановленому законом порядку.

Тоді як рішенням ОСОБА_9 національної безпеки та оборони України «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 15.03.2017, введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 №63/207, до АТ «Сбербанк» строком на один рік застосовані запобігання виведенню капіталів за межі України на користь повязаних з банком осіб. При цьому, набуття майна у власність чи дача свідоцтва про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу на підставі акта про те, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися, не визначено чинним законодавством як дії, які заборонено здійснювати АТ «Сбербанк» внаслідок застосування такого виду санкції, як запобігання виведенню капіталів за межі України на користь повязаних з банком осіб.

01.02.2019 завідувач Другої лубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 подала до апеляційного суду відзив, у якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що закон повязує обовязок нотаріуса відмовити у вчиненні нотаріальної дії виключно з фактом застосування санкцій (будь-яких санкцій без привязки до конкретної санкції), передбачених ст.4 Закону України «Про санкції» і вона діяла відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

05.03.2019 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ «АНТЕКС» просило залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглядається апеляційним судом за правилами загального позовного провадження з особливостями встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення. При цьому враховує наступне.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що відповідно до акту старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 25.07.2017 стягувачу ПАТ «Сбербанк» у межах виконавчого провадження ВП №47887410 в рахунок погашення суми боргу в розмірі 3028200 грн. передано у власність майно, а саме:

- нежитлове приміщення (будівля заводоуправління літ. «А-2» площею 1385,8 кв.м., в тому числі складової частини: прибудова «а», прибудова «1,а», прибудова «3,а», крильце «3,а», крильце «4,а», підвал, площею 62,6 кв.м., розташоване за адресою: Полтавська область, м.Лубни, вул.Комунарівська,13/27, яке передано ТОВ «АНТЕКС» на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим номером 4553. Право власності на нежитлове приміщення зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області 22.03.2013, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7, що передане ПАТ «Сбербанк» в іпотеку за іпотечним договором від 24.04.2013 та зареєстрованим в реєстрі за №464;

- земельну ділянку (кадастровий номер :02:057:0008) площею 0,1653 га, що розташована на адресою: м.Лубни, вул.Комунарівська,13/27, яка є власністю іпотекодавця згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ номер 661726, виданим Лубенським міським відділом земельних ресурсів 28.12.2006 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим номером 4557. Цільове призначення зазначеної земельної ділянки підприємства іншої промисловості. Земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 28.03.2013 (витяг з ДЗК «НВ-013 від 28.03.2013). Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.04.2013, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7 номер запису про право власності 620269, що передана ПАТ «Сбербанк» в іпотеку за іпотечним договором від 24.04.2013 та зареєстрованим в реєстрі за №464./а.с.7-9/

Постановою завідувача Другої лубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 07.03.2018 відмовлено ПАТ «Сбербанк» у видачі свідоцтва про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Постанова мотивована тим, що нотаріусом було встановлено факт застосування до ПАТ «Сбербанк» санкцій, передбачених ст.4 Закону України «Про санкції», що підтверджується тим, що юридична особа, яка звернулась для вчинення нотаріальної дії, зазначена у додатку до рішення ОСОБА_9 національної безпеки та оборони України «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 15.03.2017, введеному в дію Указом Президента України від 15.03.2017 №63/2017.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори щодо відмови у вчиненні нотаріальних дій були правомірними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а саме, п.7 глави 3 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якою визначено, що в разі встановлення факту застосування санкцій, передбачених ст.4 Закону України «Про санкції», до фізичних або юридичних осіб, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат».

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

За наявності умов, передбачених ст.49 вказаного Закону, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Пунктом 7 глави 3 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 визначено, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріус перевіряє факт застосовування санкцій, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», рішення про застосування яких прийняте ОСОБА_9 національної безпеки і оборони України та введено в дію Указом Президента України, до фізичних або юридичних осіб, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

У разі звернення за вчиненням нотаріальної дії представника фізичної або юридичної особи перевірка факту застосування санкцій, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», здійснюється щодо фізичної або юридичної особи, в інтересах якої діє такий представник.

Перевірка факту застосування санкцій здійснюється за відомостями, що містяться у рішеннях ОСОБА_9 національної безпеки і оборони України, введених в дію Указами Президента України.

У разі встановлення факту застосування санкцій, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», до фізичних або юридичних осіб, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат».

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про санкції» визначено, що одним із видів санкцій згідно з цим Законом є запобігання виведенню капіталів за межі України .

Згідно рішення ОСОБА_9 національної безпеки та оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України 15.03.2017 №63/2017, ОСОБА_9 національної безпеки і оборони України вирішила застосувати на рік до Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК», код згідно з ЄДРПОУ - 25959784, дата реєстрації - 15.06.2001, місцезнаходження юридичної особи - м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46, вид обмежувального заходу (відповідно до Закону України «Про санкції») запобігання виведенню капіталів за межі України на користь пов'язаних з банком осіб.

ОСОБА_9 національної безпеки та оборони України від 01.03.2018 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеним в дію Указом Президента України від 06.03.2018 №57/2018, застосовано строком на один рік персональні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до юридичної особи - Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК».

Згідно із рішенням єдиного акціонера Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» від 10.04.2018 №1 змінено найменування банку із ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК»./а.с.15-30/

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність дій державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори, оскільки закон повязує обовязок нотаріуса відмовити у вчиненні нотаріальних дій саме за фактом застосування санкцій, передбачених ст.4 Закону України «Про санкції», незалежно від їх виду.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим без врахування всіх обставин, які підлягали встановленню та невірно застосованих норм матеріального права, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у справах «Суомінен проти Фінляндії», «ОСОБА_10 проти Іспанії», «Гірвісаарі проти Фінляндії», а також практиці Верховного Суду України, викладеній у постановах від 20.05.2014 у справі №64/366-10, 18.05.2016 №922/51/15, апеляційним судом відхиляються, так як не спростовують правильність висновків районного суду щодо підстав відмови в задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зміст оскаржуваного рішення відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України, в тому числі в частині щодо мотивованої оцінки доводів позивача, наданих ним доказів, норм права, які суд застосував та мотиви їх застосування.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сбербанк» адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.03.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

ОСОБА_11