Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 214/649/17

провадження № 61-47883 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8;

відповідачі: прокуратура Дніпропетровської області, прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області Кондратов Володимир Гарійович, начальник Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Романов ВіталійАдольфович, Державна казначейська служба України;

представники прокуратури Дніпропетровської області: Стороженко Світлана Ігорівна, Кузьменко СергійВіталійович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 - на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до прокуратури Дніпропетровської області, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області Кондратова В. Г., начальника Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Романова В. А., Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 17 листопада 2016 року приблизно о 14.00 год., перебуваючи як журналіст у приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, вінвипадково зайшов до зали судового засідання, де проводила засідання суддя Хомініч С. В. Він не пам'ятає перебігу подій, але суддя залишила зал судового засідання і приблизно о 14.30 год. він також вийшов із зали судового засідання. При виході у коридор до нього підбіг невідомий чоловік в камуфляжній формі, який, як з'ясувалось згодом, був поліцейським із спецбатальйону «Кривбас», ім'я якого йому невідомо, застосував до нього силу, повалив на підлогу. Після цього він увімкнув відеокамеру для фіксації протиправних дій озброєної особи. Проте нападник вихопив у нього відеокамеру, жбурнув її на підлогу та почав трощити ногами, після чого попередив, що пристрелить його і провів три постріли, які тільки за сприятливих збігом обставин не влучили в нього. Вказував, що унаслідок протиправних дій поліцейського було пошкоджено належну йому відеокамеру «Canon Legria FS200», яка була ним придбана 23 березня 2010 року за 2 637 грн 80 коп. Зазначену модель відеокамери знято з виробництва, а аналогічні моделі коштують від 8 тис. грн до 20 тис. грн. Такими неправомірними діями поліцейського йому було завдано моральної шкоди. Також зазначав, що витрати на правову допомогу склали 5 тис. грн.

Ураховуючи викладене, на підставі статей 22, 1166, 1167, 1172, 1173, 1174 ЦК України позивач просив суд стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 8 тис. грн на відшкодування майнової шкоди та 16 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

28 березня 2018 року ОСОБА_3 через канцелярію суду подав уточнення до позовної заяви, в якій просив суд стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 8 тис. грн на відшкодування майнової шкоди, 18 615 грн на відшкодування моральної шкоди за пошкоджене майно та 3 233 399 грн 40 коп. на відшкодування моральної шкоди за порушення прав людини, а також 10 тис. грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Гринь Н. Г. від 05 травня 2018 року прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 в частині суми моральної шкоди за пошкоджене майно у розмірі 18 615 грн. У прийнятті до розгляду іншої частини заяви ОСОБА_3 про уточнення позовних вимог від 28 березня 2018 року відмовлено та в цій частині уточнену позовну заяву повернуто заявнику з тих підстав, що позивачем після початку розгляду справи по суті фактично частково змінено предмет позову, так як в уточненій позовній заяві заявлені додаткові позовні вимоги, а саме про відшкодування витрат на правову допомогу та моральної шкоди за порушення прав людини.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 липня 2018 року у складі судді Гринь Н. Г. у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 вказував на протиправність дій працівників роти патрульної служби поліції особливого призначення «Кривбас» Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області), що полягали в пошкодженні майна позивача, проте відповідачем у справі ГУНП в Дніпропетровській області позивачем не визначено, клопотання про залучення співвідповідача або про заміну відповідача (відповідачів) не заявлено, а вину відповідачів у завданні йому майнової та моральної шкоди на підставі статей 1166, 1167 ЦК України ним не доведено.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів вартості пошкодженої відеокамери, клопотання про призначення судової експертизи не заявлено, а також не доведено завдання моральної шкоди та її розміру.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому майнової та моральної шкоди, оскільки ним не надано доказів пошкодження відеокамери у результаті подій, що сталися 17 листопада 2016 року у приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у залі судового засідання № 2, приблизно о 15.00 год., не надано належних доказів належності йому відеокамери та розміру завданих йому збитків. Обставини щодо пострілів підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема протоколом від 17 листопада 2016 року № 0007, постановою про закриття провадження у справі № 214/4557/16-ц, письмовими поясненнями судового розпорядника Козінцевої О. В., копією постанови про закриття кримінального провадження, винесеної слідчим Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Домашевським Л. А. Проте факт пошкодження саме в ході подій, що сталися 17 листопада 2016 року у приміщенні суду, матеріалами справи не підтверджено, з наданих відповідачем відеозаписів не вбачається, ким саме було пошкоджено відеокамеру та момент самого пошкодження майна, зафіксовано тільки обставини, які вказують лише на місце, дату та час вказаних подій.

Надані позивачем докази у вигляді скрін-шотів з інтернет сайту «rozetka.com.ua» засвідчують, що відеокамера «Сanon Legria FS200 Silver», аналогічна модель якої була пошкоджена, знята з виробництва, а інші моделі відеокамери Canon із зазначенням їх вартості, не можуть бути доказом вартості пошкодженого майна на момент розгляду справи та розміру завданих збитків.

Суд зазначив, що справа розглядалася без повідомлення учасників справи у порядку статті 369 ЦПК України у спрощеному позовному провадженні, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У грудні 2018 року ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4 -подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просили постанову апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що він є журналістом газети «Земля і Воля», головним редактором якої є ОСОБА_4 17 листопада 2016 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хомініч С. В. о 10 год. та о 15 год. розглядала заяву ОСОБА_4 про відвід судді Хомініч С. В. Редактор ОСОБА_4 дав йому доручення відслідковувати у цей день всі засідання у судді Хомініч С. В. Між цими двома засіданнями було засідання у справі за позовом ОСОБА_16, де він був присутнім. Суддею Хомініч С. В. було оголошено ухвалу про заборону фотозйомки, кінозйомки, відео-звукозапису із застосуванням стаціонарної апаратури, з чим присутні у залі судового засідання були не згодні. Коли люди залишали залу, двоє поліцейських почали перешкоджати присутнім залишити залу судового засідання. Зазначав, що висновок апеляційного суду про те, що особи співробітників РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області, за участю яких у той день відбувся конфлікт із застосуванням вогнепальної зброї, не встановлено не відповідає матеріалам справи. Сержант ОСОБА_17 порвав йому куртку, вихопив відеокамеру та роздавив її ногою, потім витяг пістолет і спробував в нього вистрілити, проте люди відвели пістолет і кулі влучили в стіну. Вказаного співробітника РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області до відповідальності притягнуто не було. Вважав, що оскільки діями посадової особи органу державної влади йому завдано майнової та моральної шкоди, а позов пред?явлено до держави Україна, то це обов?язок органів державної влади визначити відповідальну особу.

Зазначав, що ним було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яку суд першої інстанції безпідставно, на його думку, відхилив, що призвело до того, що справа була віднесена до малозначних і розгляд справи в суді апеляційної інстанції відбувався без виклику учасників справи. Таким чином він був позбавлений можливості надати пояснення та аргументи для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У лютому 2019 року прокуратурою Дніпропетровської області подано відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими. Вказано, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме через дії чи бездіяльність відповідачів відбулось порушення його майнових прав, що призвело до моральних страждань, наявність вини в їх діяннях та безпосередній причинний зв'язок між дією та наслідками.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 214/649/17 із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17 листопада 2016 року у приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у залі судового засідання № 2, приблизно о 15.00 год., відбувався розгляд цивільної справи № 214/4557/16-ц за позовом ОСОБА_16 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про захист прав споживачів під головуванням судді Хомініч С. В. Під час розгляду вказаної справи у відкритому судовому засіданні суддею Хомініч С. В. було оголошено ухвалу про заборону фотозйомки, кінозйомки, відео-звукозапису із застосуванням стаціонарної апаратури та закрито розгляд справи.

Після оголошення ухвали до зали судового засідання прийшли судові розпорядники та співробітники РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області, особи яких, як зазначено судами першої та апеляційної інстанції, встановлено не було.

ОСОБА_3 посилався на те, що під час конфлікту між ним та співробітниками РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області було пошкоджено відеокамеру, якою він проводив відеозйомку, а також були здійснені три постріли в напрямку вікна, що підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема протоколом від 17 листопада 2016 року № 0007, постановою про закриття провадження у справі № 214/4557/16-ц, письмовими поясненнями судового розпорядника Козінцевої О. В. (а.с. 31-36, т. 1), копією постанови про закриття кримінального провадження, винесеної слідчим Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Домашевським Л.А. (а.с. 88-89, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 - підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди допустили порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, участь сторін у цивільному процесі зумовлена тим, що судовий спір має місце саме між ними і його вирішення впливає безпосередньо на їх права чи обов'язки.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року, чинного на час відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду, визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України 2004 року суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 33 ЦПК України 2004 року суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно зі статтею 119 ЦПК України 2004 року позивач формулює позовні вимоги і зобов'язаний зазначити належний склад відповідачів у позові, а суд згідно вимог пункт 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року - уточнити склад осіб, які беруть участь у справі. При цьому захист прав одних осіб за рахунок порушення прав інших осіб призведе до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Встановивши, що позивач посилався на протиправність дій працівників РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області, суд у порушення вимог статей 10, 33 ЦПК України 2004 року не роз'яснив позивачу його право на подачу заяви про залучення до участі у справі як співвідповідача - ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 74, т. 1).

Зазначаючи про те, що факт пошкодження камери позивача у ході конфлікту, що стався 17 листопада 2016 року у приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, матеріалами справи не підтверджено, суд не врахував доводів позивача про відсутність у нього можливості самостійно отримати відповідні докази, оскільки вони містяться в матеріалах кримінального провадження, та відмовив у задоволенні клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження (а.с. 90- 91, т. 1).

При цьому суд послався на те, що особи працівників РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області не встановлено. Разом з тим, у матеріалах справи наявна копія постанови про закриття кримінального провадження, винесеної слідчим Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Домашевським Л. А. (а.с. 88-89, т. 1), в якій встановлено, що працівниками РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області, які 17 листопада 2016 року брали участь у подіях, що відбувались у приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, були: ОСОБА_18 та ОСОБА_17, який застосував вогнепальну зброю (а.с. 88-89, т. 1).

Суди не звернули уваги на те, що позов пред?явлений на підставі статті 1174 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У такому випадку як відповідачі до участі у справі залучаються не вказані посадові або службові особи, а їх роботодавець чи орган державної влади.

Таким чином, суди у порушення вищевказаних положень закону на зазначене уваги не звернули та не визначились із складом осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4 - посилались на те, що позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яку суд першої інстанції відхилив (а.с. 208, 212, т. 1).

Встановлено, що 28 березня 2018 року ОСОБА_3 через канцелярію суду подав уточнення до позовної заяви, в якій просив суд стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 8 тис. грн на відшкодування майнової шкоди, 18 615 грн на відшкодування моральної шкоди за пошкоджене майно та 3 233 399 грн 40 коп. на відшкодування моральної шкоди за порушення прав людини, а також 10 тис. грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2018 року прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 в частині суми моральної шкоди за пошкоджене майно у розмірі 18 615 грн. У прийнятті до розгляду іншої частини заяви ОСОБА_3 про уточнення позовних вимог від 28 березня 2018 року відмовлено та в цій частині уточнену позовну заяву повернуто заявнику з тих підстав, що позивачем після початку розгляду справи по суті фактично частково змінено предмет позову, так як в уточненій позовній заяві заявлені додаткові позовні вимоги, а саме про відшкодування витрат на правову допомогу та моральної шкоди за порушення прав людини.

Разом з тим, на момент подання ОСОБА_3 уточненої позовної заяви (28 березня 2018 року) діяв ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», відповідно до пункту 9 розділу XIII Перехідні положення

якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Встановлено, що перше судове засідання було призначено на 10 квітня 2017 року.

Суд першої інстанції, частково приймаючи до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_3 та відмовляючи у прийнятті іншої частини позовної заяви належним чином такі свої процесуальні дії не обґрунтував, вчинив суперечливі один одному дії, ураховуючи, що на момент подання уточненої позовної заяви розгляд справи по суті вже тривав майже рік, а позивач мав право подати такі уточнення до початку розгляду справи по суті. При цьому суд помилково зазначив, що збільшення розміру моральної шкоди та визначення окремої суми компенсації за порушення прав людини, а також пред?явлення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу є зміною предмету позову, оскільки предмет позову у такому разі не змінювався, предмет позову - відшкодування моральної шкоди був і залишився незмінним.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 липня 2018 рокута постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк