П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника - адвоката Леміша Олексія Олексійовича, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 червня 2018 року (у складі судді Шепетко І.О.) за заявою адвоката Ракущинця Андрія Андрашовича в інтересах ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу - Монич Раїса Іванівна, та комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода», про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та скасування реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ракущинець А.А. в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 р. у справі №308/14933/15-ц у січні 2018 р.

Просив скасувати заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 р. у справі №308/14933/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визнання права власності та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування заяви вказав, що постановою апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2017 р. у справі №712/2-340/2011 заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 грудня 2013 р. скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування реєстрації власності відмовлено. Вказана постанова набрала законної сили з дня її прийняття - 20 грудня 2017 р.

Тобто, апеляційним судом скасоване саме те заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 грудня 2013 р. у справі № 2-340/11, на підставі якого було ухвалено заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 р. у справі №308/14933/15-ц, а тому виникли нововиявлені обставини, що виключають задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, скасування апеляційним судом Закарпатської області рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06.12.2013 р. є підставою для перегляду заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 р. у справі № 308/14933/15-ц за нововиявленими обставинами.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 червня 2018 р. заяву адвоката Ракущинця А.А. в інтересах ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 р. задоволено:рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визнання права власності на житлове приміщення скасовано; узадоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визнання права власності на житлове приміщення відмовлено.

Адвокат Леміш О.О. в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення, яким у заяві про перегляд заочного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовити. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що ОСОБА_5 ніколи не була власником спірної квартири, право власності на яку і було визнано за ОСОБА_2 відповідним заочним рішенням. Зазначає, що право на звернення із заявою про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2016 р. у зв'язку з нововиявленими обставинами мала виключно попередній власник спірного майна - ОСОБА_7 Указує, що в ОСОБА_5 не виникало жодних прав, обов'язків чи інтересів стосовно права власності на спірне майно.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, із таких мотивів.

Суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, є нововиявленими та істотними, оскільки рішення яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, скасовано, а відтак договори купівлі-продажу є дійсними, реєстрація права власності за ОСОБА_7 не скасовано, тому підстав для визнання права власності за ОСОБА_2 не має.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2016 р. було визнано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

При прийнятті рішення суд виходив із того, що заочним рішенням суду по справі № 2-340/11 від 06.12.2013 р. було визнано недійсними договір купівлі продажу квартири від 20.10.2005 р., укладений між ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності від 08.08.2005 р. від імені ОСОБА_2, та ОСОБА_6, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1, м. Ужгород, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Монич Р.І. та зареєстрований в реєстрі за №3056; визнано недійсним договір купівлі - продажу від 26.05.2010 р., укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_9, яка діяла на підставі довіреності від 12.04.2010 р. від імені ОСОБА_7, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1, м. Ужгород, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Монич Р.І. та зареєстрований в реєстрі за №674; скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_7 на спірну квартиру. Рішення набрало законної сили. Вказаним рішенням установлено, що 08.08.2005 р. ОСОБА_2 було видано довіреність на ім'я ОСОБА_5, яка була посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міськрайонного нотаріального округу Монич Р.І. та зареєстрована в реєстрі за № 2219. На підставі вказаної довіреності 20.10.2005 р.ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу квартири та відчужила квартиру ОСОБА_6

Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вбачається, що відомості про право власності відсутні, відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні.

При ухваленні рішення судом було враховано, що договір купівлі-продажу, за яким спірна квартира вибула із володіння позивача, визнаний недійсним, реєстрація спірної квартири за відповідачем скасована, а відтак суд прийшов до висновку, що позивач є власником спірної квартири. Оскільки відповідачі не повернули позивачу правовстановлюючі документи на спірну квартиру, чим чинили перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Так, постановою апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, де третім особами без самостійних вимог на предмет спору є: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Монич Р.І. та комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода», про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування реєстрації права власності, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06.12.2013 р. скасовано та ухвалено в справі постанову суду, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування реєстрації відмовлено. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно з п.3 ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленимиобставинами» від 30.03.2012 р. № 4, скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Підставою скасування судового рішення може бути лише ухвалене судом судове рішення, а не рішення третейського суду або іншого державного органу.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Установлено, що рішення, яке стало підставою для ухвалення заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20.06.2016 р., скасовано постановою апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2017 р. (а.с.5-7), а відтак договори купівлі-продажу є дійсними, реєстрація права власності за ОСОБА_7 не скасовано, тому підстав для визнання права власності за ОСОБА_2 не має.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до одного, що ОСОБА_5 не мала права звертатися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 р. у справі №308/14933/15-ц у січні 2018 р. через те, що ніколи не була власником спірного майна, а лише діяла на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, однак такий довід не заслуговує на увагу, оскільки не стосується суті спірних правовідносин і є необґрунтованим.

Процесуальним законом не встановлено обмежень щодо звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_5 є учасником спірних правовідносин (відповідачем), а чи була вона власником спірного майна, чи ні, в контексті спірних правовідносин не має правового значення значення.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника - адвоката Леміша Олексія Олексійовича, залишити без задоволення.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 червня 2018 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 04 березня 2019 р.

Судді: