Справа № 462/6900/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2657/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року в складі судді Румілової Н.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права вкладника за договором, визнання за вкладником права на відшкодування заборгованості за вкладом та стягнення коштів,-

встановила:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Банк «Київська Русь», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права вкладника за договором, визнання за вкладником права на відшкодування заборгованості за вкладом та стягнення коштів.

Просив визнати за ним право вкладника за договором №31 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015 року та за заявою договором №MCD 234072 від 19 грудня 2013 року, укладених з ПАТ «Банк «Київська Русь»; визнати за ним право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 145000,00грн. за договором №31 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015 року та за заявою договором №MCD 234072 від 19 грудня 2013 року, укладених з ПАТ «Банк «Київська Русь», за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів в межах гарантованої суми відшкодування за договором №31 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015 року та за заявою договором №MCD 234072 від 19 грудня 2013 року за вкладом в сумі145000,00 грн.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права вкладника за договором, визнання за вкладником права на відшкодування заборгованості за вкладом та стягнення коштів.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , вважає що при прийнятті даної ухвали судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Апелянт вважає, що лише спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів, затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Звертає увагу, що у даній справі спір стосується дій банку щодо порушених, невизнаних, прав, свобод чи інтересів вкладника ОСОБА_1 , що виникають із цивільних відносин, зокрема з укладеного 19.03.2015 року між ПАТ «Банк «Киїівська Русь» та позивачем договору банківського вкладу у національній валюті.

Враховуючи наведене, просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року та передати справу на новий розгляд.

Учасники справи позивач ОСОБА_1 , представники відповідачів ПАТ «Банк «Київська Русь», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 262-265), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті (ст. 23 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справі місцевий суд виходив з того, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у тому числі й щодо невключення вкладника банку до переліку з підстав віднесення його до категорії пов`язаних з банком осіб, та відповідно подальше затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням установленого частиною першою статті 26 Закону № 4452-VI граничного розміру відшкодування за вкладами.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовними вимогами, предметом яких є визнання права на відшкодування вкладу за Договором банківського вкладу, визначив відповідачами ПАТ «Банк «Київська Русь» та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь».

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Питання про підсудність справ визначається ЦПК України, зокрема, главою 2 параграфу III - територіальна юрисдикція (підсудність).

Визначити підсудність суду - означає з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду (ст. 15 ЦПК України).

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

При цьому, юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду конкретних справ, віднесених до їх компетенції.

Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року між ПАТ «Банк «Киїівська Русь» та ОСОБА_1 укладено заяву договір № MCD 234072 про приєднання до договірних умов та правил відкриття та обслуговування ПАТ «Банк «Киїівська Русь» поточних рахунків фізичних осіб, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів платіжних карток.

Крім цього, 19.03.2015 року між ПАТ «Банк «Киїівська Русь» та ОСОБА_1 укладено Договір № 31 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015», за умовами якого ОСОБА_1 надав на зберігання ПАТ «Банк «Киїівська Русь» грошові кошти у формі депозитного вкладу в сумі 145000,00 грн., процентна ставка встановлена у розмірі 17,00% річних, термін повернення вкладу 03.04.2015 року.

З 20.03.2015 року у ПАТ «Банк «Киїівська Русь» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Киїівська Русь» Волкова О.Ю..

Постановою НБУ № 460 від 16.07.2015 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Киїівська Русь»», яка триває по сьогоднішній день.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються фактично діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в контексті виплати та відшкодування за вкладами.

Згідно із ч. 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України ).

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них субєкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обовязках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема повязаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

Банк здійснює свою діяльність на підставі, зокрема ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами і згаданий Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Статтею 35 вказаного Закону встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд, який є юридичною особою публічного права та установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відтак, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Зокрема, уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 ч. 4 ст. 26 цього Закону (ч. 2, 6 ст. 27 Закону).

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 5 ст. 27 Закону).

За приписами ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм Фонд є державною спеціалізованою установою, юридичною особою публічного права, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження в подальшому реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням встановленого ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», граничного розміру відшкодування за вкладами.

Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 813/6392/15, від 13.06.2018 у справі № 820/12122/15 та від 20.06.2018 у справі № 813/5250/15.

Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду у зв`язку з тим, що не визнається його право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладом в ПАТ «Банк «Киїівська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач фактично не погоджується з рішенням суб`єкта владних повноважень, відтак такий спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані лише на їх переоцінку, тому підстав для її задоволення немає.

З огляду на те, що спір, який виник між сторонами є публічно-правовим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відтак приходить переконання, що провадження у справі обґрунтовано закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк