Справа № 755/1198/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Савлук Т. В.,за участі секретаря Бурячек О. В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - ОСОБА_2 строком на 6 (шість) місяців, у зв'язку із систематичним скоєнням ним домашнього насильства - фізичного, психологічного та економічного насильства по відношенню до ОСОБА_1 та застосувати заходи тимчасового обмеження прав проти кривдника задля безпеку потерпілої.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник ОСОБА_1 посилається на наступне, що ОСОБА_2 - рідний син заявниці, проживає разом з нею та її матір'ю ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1, квартира приватизована, ОСОБА_2 є співвласником квартири. У 2009 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, від шлюбу народилася донька ОСОБА_5. Однак, зважаючи на вживання ОСОБА_2 невідомих препаратів (наркотичних препаратів, психотропних речовин чи алкогольних напоїв), у 2011 році його сім'я розпалася, у зв'язку із чим, ОСОБА_2 переїхав жити назад до ОСОБА_1 Неодноразово син проходив лікування від алкогольної і наркотичної залежності, не дивлячись на короткий термін перебування у лікарні, стан здоров'я значно покращився, він почав налагоджувати своє життя, влаштувався на роботу, намагався відновити спілкування зі своєю донькою. Однак, у серпні 2018 року стався рецидив його залежності, відновив надмірне вживання невідомих препаратів та почав агресивно себе поводити по відношенню до своєї матері. Протягом останніх чотирьох місяців ОСОБА_1 багаторазово була піддана фізичному, психологічному та економічному домашньому насильству від свого рідного сина, який постійно знаходиться під дією невідомих препаратів у стані сп'яніння та ймовірно в повній мірі не усвідомлює значення своїх дій. Додатково зазначає, що свою агресивність син проявляє не тільки по відношенню до матері, він постійно вплутується у бійку у різних публічних закладах, зокрема у клубі ігрових автоматів. За наведених обставин заявниця вимушена була звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - ОСОБА_2 та просить встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав останнього та покладення на нього обов'язків із вимогою: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_2, наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефоні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особистого або через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 переслідування ОСОБА_1 або в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Учасники справи в судове засідання не з'явились,про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч.2 ст. 350-5 ЦПК України).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заявника та заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів, які долучено заявником до заяви про видачу обмежувального припису.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1.

Відповідно Свідоцтва № НОМЕР_1 від 14 січня 1994 року про право власності на житло, вбачається, що квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної) власності громадянину ОСОБА_6, та членам його сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

За даними паспорта громадянина України, які в копії долучено до справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження стану здоров'я ОСОБА_2 до заяви долучено копії медичних документів, а саме: виписний епікриз щодо перебування хворого ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 11 лютого 2017 року по 16 квітня 2017 року у Медичному реабілітаційному центрі «Аліпія»; ультразвукове дослідження проведене спеціалістами Київської міської клінічної лікарні № 8 де визначено повний діагноз ОСОБА_2 - токсичний гепатит, виразкова хвороба 12 палої кишки в стадії ремісії, жовче-кам'яна хвороба.

В серпні 2018 року, після нетривалого лікування, у ОСОБА_2 стався рецидив його залежності, він відновив надмірне вживання невідомих препаратів (наркотичних препаратів, психотропних речовин чи алкогольних напоїв) після ремісії та почав агресивно себе поводив по відношенню своєї матері.

Протягом чотирьох місяців останніх місяців ОСОБА_2 вчиняє психологічне, фізичне насильство в сім'ї проти своєї матері, ці обставини підтверджуються постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_2, якоговизнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком 40 годин.

Відповідно до відповіді Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києва зазначено, що за результатами перевірки було встановлено, що працівниками Дніпровського УП ГУНП в м. Києві було неодноразово здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1. З кривдником ОСОБА_2 були проведенні профілактично-роз'яснювальні бесідита складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. В частині звернення з вимогою винесення термінового заборонного припису відносно ОСОБА_2 зазначається, що станом на 12 грудня 2018 року винесення припису не відноситься до меж Національної поліції.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але неперебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначається, зокрема, такий захід тимчасового обмеження прав кривдника, як заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Відповідно до частини першої ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. (ст. 16 Цивільного кодексу України)

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеними обставини, що заявниця ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, зареєстровані та постійно проживають в цій квартирі, доказів, які мали свідчити про наявність у сина заявника іншого житла придатного для проживання та/або досягнуті між співвласниками квартири домовленості про визначення порядку користування квартирою, що зумовлювало б можливість реалізації співвласниками права користуватись квартирою окремо один від одного, без обмеження права власності, суду надано не було.

Виходячи з обраного заявником способу захисту, суд вважає доведеними обставини, які дають підстави для видачі обмежувального припису відносно кривдника ОСОБА_2, однак не вбачає за можливе застосування до нього визначених заявником заходів тимчасового обмеження прав кривдника, які безпосередньо спрямовані на обмеження його прав, як співвласника квартири, чим позбавить права на вільний доступ до житла, яке є єдиним місцем проживання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294, 3501- 3508 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Відповідно до положень ч.1та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я