Справа № 524/9532/17
Провадження №2/524/88/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України про стягнення шкоди,-
В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.
ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧІВ
Від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позов, в якому остання зазначила, що позов не визнає в повному обсязі. Зазначила, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачу не завдало, тому відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших осіб. Вважає, що позивач не надав доказів, якими б підтверджувався факт наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. Також не встановлена особа, яка завдала шкоду позивачу. Вважає, що позивачем не обґрунтовано предявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Державна кримінально-виконавча служба України надіслала суду відзив в якому зазначила, що позов вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначив, що Державна кримінально-виконавча служба України та Міністерство юстиції України безпосередньо у правовідносинах з позивачем не перебували і як наслідок не порушували прав та законних інтересів позивача. Крім того вважає, що позивачем не надано доказів понесених витрат на поховання. Також, на переконання відповідача, позивачем не підтверджено факту заподіяння моральних чи фізичних страждань.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ
06.09.2018 судом було постановлено ухвалу про витребування від Державної кримінально-виконавчої служби України та Полтавської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64) належним чином завірених копій матеріалів службової перевірки за фактом смерті 29.08.2017 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час відбування ним покарання у Полтавській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64).
19.11.2018 судом було постановлено ухвалу про витребування від Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України належним чином завірених копій матеріалів службової перевірки за фактом смерті 29.08.2017 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час відбування ним покарання у Полтавській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64).
ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Позивач, ОСОБА_3, є матір'ю ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №127867 повторно виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.
Сторонами не заперечувалось те, що ОСОБА_4, відбував покарання в Полтавській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64).
29 серпня 2017 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №359592 виданого Подільським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.
Згідно довідки про причину смерті №1053 від 30.08.2017 смерть ОСОБА_4 настала внаслідок тупої травми тулубу з переломом кісток скелету та розривів внутрішніх органів.
Відповідно до висновку службового розслідування за фактом смерті від хвороби засудженого ПВК (№64) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,- смерть ОСОБА_4 визнано такою, що настала внаслідок нещасного випадку.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).
Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховують стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
ОЦІНКА СУДУ
Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Щодо встановлення факту протиправності дій відповідача і його вини у заподіянні шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом були допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_7, які повідомили суду про те, що ОСОБА_4 скаржився на те, що він має боргові зобовязання і те, що кошти необхідно терміново перерахувати на банківську картку. Крім того, вказані свідки, а також свідок ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_4 також скаржився на погане самопочуття.
Свідок ОСОБА_5 підтвердив те, що 29.08.2017 ОСОБА_3 відвідувала Полтавську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64) та просила його звернути увагу на стан здоровя її сина. Після розмови із ОСОБА_3 він провів бесіду із засудженим ОСОБА_4, який не повідомляв йому про наявність боргів та не скаржився на погане самопочуття. Вважав, що твердження ОСОБА_3 щодо наявності у її сина боргів не відповідають дійсності.
На думку суду, показання допитаних свідків не підтверджують факт вчинення відповідачами протиправних дій чи допущення бездіяльності, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_4
Матеріалами службової перевірки за фактом смерті ОСОБА_4 підтверджується те, що смерть засудженого настала внаслідок нещасного випадку.
Отже, суд вважає, що позивачем не було надано і матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт вчинення відповідачами протиправних дій або бездіяльності, а також наявність причинного зв'язку між такими діями/бездіяльністю і наслідками у виді смерті ОСОБА_4.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_3 є недоведеним, у зв'язку із чим не підлягає задоволенню.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України про стягнення шкоди залишити без задоволення.
Судові витрати по справі відсутні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.03.2019

Суддя Д.Д.Андрієць