Справа №265/9806/18
Провадження №2/265/439/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши в залі судових засідань без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі представника ОСОБА_2 звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником квартири АДРЕСА_2, 31 в місті Маріуполі. Відповідач чоловік позивача, який у вказаній квартирі зареєстрований, але фактично в ній не проживає, участі в утриманні житла не приймає, таким чином, створює для неї низу перешкод, зокрема, в оформленні субсидії. Вважає, що відповідач, не проживаючи у жилому приміщенні понад встановлений ч. 2 ст. 405 ЦК України строк, втратив право користування вказаним житлом.

Сторони до зали судових засідань не прибули.

Позивач у позові просила розглядати справу без її участі та без участі її представника.

Від відповідача ОСОБА_3 поштою надійшла заява про визнання позовних вимог. У заяві останній зазначає, що дійсно не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1; проти задоволення позову не заперечує. Справу просить розглянути без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд, з урахуванням доводів сторін, викладених ними у заявах, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним власником квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 серпня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, реєстровий номер 1-433.

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 15 листопада 2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є чоловіком позивача, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Відповідно до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відтак, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-709цс16.

Як вбачається з акту, складеного сусідами позивача 10 грудня 2018 року, відповідач ОСОБА_3 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, більше року.

Суд також враховує, що відповідач факт не проживання у спірному житлі підтвердив, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував.

При цьому із заяви відповідача вбачається, що він зареєстрований на даний час за адресою: Російська Федерація, Тульська область, Щекинський район, місто Советськ, вулиця Красноармійська, 5 (посвідка на проживання 82 № 1439741).

Аналізуючи наведене, суддя дійшла висновку, що відповідач ОСОБА_3, будучи членом сімї власника житла, та не проживаючи у ньому більше року без поважних причин, втратив право користування ним на підставі ст. 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України.

Ухвалюючи рішення, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд ухвалює рішення на користь позивача, судовий збір у розмірі 704,80 гривень, сплачений нею за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12,13,81,133,141,263-265,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: Російська Федерація, Тульська область, Щекинський район, місто Советськ, вулиця Красноармійська, 5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст даного рішення складено 06 березня 2019 року.

Суддя: