Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/2157/18
Провадження № 2/644/396/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.

секретаря Яковлевої М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 644/2157/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним, скасування права власності на квартиру,-

за участі у судовому засіданні представників:

представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4,

представників ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про визнання недійсним спадкового договору укладеного 15 грудня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, скасування права власності на квартиру АДРЕСА_1, зареєстрованого за ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначив, що 19 січня 2017 року його двоюрідна баба ОСОБА_6 склала на його імя заповіт щодо належного їй майна.

10 лютого 2018 року ОСОБА_6 звернулась за захистом та переїхала мешкати до нього, у квартиру АДРЕСА_2, повідомивши, що злякалася, осіб які приходили до ней. Також повідомила що друзі її померлого сина умовили підписати спадковій договір, але допомоги не надають и вона їх побоюється.

12 лютого 2018 року ОСОБА_6 уклала угоду про правову допомогу та надала довіреність на отримання дублікату спадкового договору склавши нотаріально посвідчену заяву, про намір розірвання договору у звязку з невиконанням його умов.

21 лютого 2018 року ОСОБА_6 звернулася до Орджонікідзевського суду м. Харкова з позовом про розірвання спадкового договору.

03 березня 2018 року ОСОБА_6 померла у нього дома, і він її поховав за власний рахунок.

ОСОБА_2 під час поховання ОСОБА_6, змінила ключи у квартирі АДРЕСА_1 та оформила право власності на вказану квартиру у нотаріуса, який не здійснив контроль за виконанням спадкового договору в частини поховання відчужувача

Ще за життя ОСОБА_6 стверджувала, що умови договору не виконуються.

З 15 грудня 2017 року до дня смерті, ОСОБА_6 доглядала його дружина ОСОБА_7, готувала для ней їжу, прала та прасувала її речі, іноді прибирала в квартирі.

Спадковий договір, складений 15.12.2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 свідчив, про передачу після смерті відповідачці належної їй квартири АДРЕСА_3 та був обтяжений зобовязаннями щотижневого забезпечення продуктами, прибиранням квартири, здійсненням поточного ремонту, придбанням ліків та забезпеченням медичної допомоги у випадку захворювання, а у разі смерті похованням з додержанням загальноприйнятих традицій та християнських звичаїв за рахунок коштів набувача.

Останні часи свого життя ОСОБА_6 мешкала з його сімєю у його квартирі, звернулася за допомогою про скасування спадкового договору, та була впевнена, що він поховає її поряд з сином.

Спадковим договором передбачено, що у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, на його вимогу спадковий договір може бути розірвано судом.

Після смерті ОСОБА_6 він подав заяву про прийняття спадщини, має заповіт який

ОСОБА_6 за життя не скасовувала, тому і вважає, що його права як спадкоємця порушені.

Вважаючи, що оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті то і звернувся з вимогою про визнання недійсним спадкового договору.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, матеріальні умови спадкового договору ОСОБА_2 не виконані, що на його думку і є підставою недійсності правочину.

Оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, то кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Представник позивача при судовому розгляді позов підтримав та зазначав, що померла ОСОБА_6 з середини чи кінця січня 2018 року стала проживати в сімї позивача і з цього ж часу займатися питаннями розірвання спадкового договору в звязку з невиконанням його умов відповідачкою.

Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно в судове засідання не зявилась.

Представник відповідачки позов не визнав, заперечуючи проти позову зазначив, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 15.12.2017 р. укладено спадковий договір, за яким ОСОБА_2 виконувала умови. В подальшому при встановленні відсутності ОСОБА_6 за місцем її проживання ОСОБА_2 звернулась до правоохоронних органів і за відсутності можливості контактувати з померлою не знала про настання її смерті, тому і не здійснювала заходів по її похованню.

Однак вважала, що позивач не наділений правом звертатися з відповідною позовною заявою, оскільки не є правонаступником щодо прав та обовязків померлої, оскільки заповіт складений на його імя є нікчемним у звязку з укладанням спадкового договору, а родинні звязки з померлою підтвердити не може.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, відзиву на позов не надала в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_3.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків:

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 15 грудня 2017 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, як відчужувач та ОСОБА_2, як набувач, уклади спадковий договір щодо квартири АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром № 3410. (а.с. 20-21)

Відповідно до умов зазначеного договору на набувача покладено розпорядження відчужувачем майнового характеру: - щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за рахунок коштів набувача; - забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; -здійснювати поточний ремонт вказаної квартири за кошти набувача; - забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок коштів набувача; - в разі смерті відчужувача поховати його з додержанням загальноприйнятих традицій та християнських звичаїв за рахунок коштів набувача.

Право власності на квартиру, що є предметом цього договору, переходить після смерті відчужувача до набувача в разі виконання умов цього договору.

Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним.

19 січня 2017 року ОСОБА_6 склала заповіт на все належне їй на час смерті майно на імя ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстром № 59. (а.с. 8)

02 березня 2018 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12)

19 березня 2018 року Пятою Харківською державною нотаріальною конторою на підставі дублікату спадкового договору за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3. (а.с. 18)

03 квітня 2018 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 заведена спадкова справа № 181/2017 (а.с. 24)

Так відповідно, до ч. 5 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1307 ЦК України заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним.

За частиною 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Як розяснив пленум Верховного Суду України у п. 28 своєї Постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК ( 435-15 ).

Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред'явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 ЦПК) ( 1618-15 ).

Відповідно до статті 1308 ЦК ( 435-15 ) спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Відповідно до розяснень пленуму Верховного Суду України у абзаці 4 п. 7 Постанови № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК ( 435-15 )).

В пункті 24 зазначеної Постанови вказано, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Таким чином, оскільки на підставі спадкового договору 19 березня 2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3, то вказаний договір вважається виконаним і суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову про визнання спірного договору недійсним з підстав вчинення без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

З цих підстав суд відмовляє і у скасуванні державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3.

Всі інші докази надані суду позивачем досліджені при судовому розгляді і не можуть свідчити на доведеність позовних вимог про визнання правочину недійсним з тих підстав, що він не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 139, 141, 229, 247, ч. 5 ст. 259, ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання спадкового договору недійсним, скасування права власності на квартиру - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06.03.2019 р.

ОСОБА_1 61075, АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

ОСОБА_2 61039, м. Харків, вул. Семінарська, 129, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 - 610001, м. Харків, пр. Московський, 64-а, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 8198 від 22.04.2010 р.

Суддя: І.К. Ізмайлов