Справа № 314/4355/18
Провадження № 2/314/194/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2019 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

секретар судового засідання Якубовська Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 314/4355/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2018 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

У позові вказав, що навчається в Мелітопольському училищі культури і йому не вистачає коштів на життя на навчання, а від батька він не отримує ніякої матеріальної допомоги, хоча останній працює, має постійний заробіток та може надавати таку допомогу.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов не визнає в повному обсязі, обґрунтовуючи це наступним.

До виповнення ОСОБА_3 18 років він сплачував аліменти. На теперішній час його син продовжує навчання, проте не подав суду доказів того, що навчається на денній формі та не має змоги працювати, а також не надав доказів того, що не отримує соціальної допомоги як дитина, позбавлена батьківського піклування.

Вважає, що заявлений розмір аліментів є великим та неспівмірним з його можливостями надавати матеріальну допомогу. Так, на його утриманні знаходиться матір- пенсіонерка та брат інвалід І групи, прикутий до ліжка. Пенсії, яку вони отримують, не вистачає на ліки.

Крім того, у його власності немає ніякого майна, а заробітна плата, яку він отримує на теперішній час, не дає змоги сплачувати сину аліменти на період його навчання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1А.В. позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, в ньому зазначених. Також, пояснила суду, що вона була опікуном ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, оскільки матір його померла, а батько був позбавлений батьківських прав. На теперішній час ОСОБА_3 продовжує навчатися, отримує стипендію, але її не вистачає на життя, оскільки він проживає у гуртожитку, навчається на денного відділенні, а тому не має можливості заробити на своє утримання. Батько в добровільному порядку надавати таку допомогу не хоче. Відповідач працює, інших осіб на утриманні не має, отже, має змогу надавати матеріальну допомогу на період навчання позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що на теперішній час він звільнився з попереднього місця роботи і вимушений працювати в іншому місті. Його син отримав робочу спеціальність, але працювати не пішов, а вирішив отримати іншу спеціальність. Просив врахувати, що він вимушений надавати матеріальну допомогу своїй матері та брату інваліду, який прикутий до ліжка. З цих підстав позов не визнає і просить суд відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії І-ЖС №070222, виданого 14.05.1999 виконкомом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області.

Факт того, що ОСОБА_2 був позбавлений батьківських прав, визнається відповідачем, а отже, відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно з вимогами ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Також, судом встановлено, що 28.01.2006 померла мати позивача, ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 032783, виданого виконкомом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 30.01.2006, актовий запис № 6.

З довідки, виданої 03.09.2018 за №186 директором КЗ «Мелітопольське училище культури» Запорізької обласної ради, вбачається, що ОСОБА_3 дійсно навчається на ІІ курсі денного відділення бюджетного фінансування, термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2021, на повному державному забезпеченні не перебуває.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно, продовжує навчання на денній формі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач і звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України ).

Згідно довідки від 23.11.2018 №80, виданої ТОВ «Дніпрокераміка», ОСОБА_2 працює у вказаному товаристві на посаді муляра.

Доказів того, що відповідач звільнився із вказаного місця роботи, суду надані не були.

Таким чином, обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання повнолітнього сина, по справі не встановлено.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, враховує розмір заробітної плати, яку отримує відповідач, а тому вважає на необхідне стягнути з нього аліменти на користь позивача в розмірі 1/5 частини від його доходу.

Надані суду відповідачем документи про наявність на його утриманні матері пенсіонерки та брата інваліда І групи судом до. уваги не беруться, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів того, що він проживає з ними та є єдиним в сімї, хто може надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на його утримання у розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 26.09.2018 року, тобто від дня подання позову і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23-х років.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_3, як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 223, 261, 264, 265, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1,аліменти на його утримання в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2щомісячно, починаючи з 26.09.2018 на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на користь держави судовій збір в розмірі 704,80 грн.

Допустити негайне виконання в межах суми за один місяць відповідно до п. 1ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 04.03.2019.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

04.03.2019