"05" березня 2019 р.
Справа №150/722/18
Провадження по справі №2/150/41/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Гендзьорі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району про встановлення факту родинних відносин, визнання права на земельну частку (пай) та права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якій просить встановити факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються рідними доньками ОСОБА_4, а також визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки, які знаходяться на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,5759 га, кадастровий номер :08:002:0025 та площею 1,5751 га, кадастровий номер :08:002:0024, які залишились після смерті ОСОБА_3 і ОСОБА_2, а також визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) в КСП «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області, посвідченого сертифікатом ВН №0354375, який належав ОСОБА_4

Відповідно ч.1ст.188 ЦПК України в одній заяві може бути обєднано декілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У пункті 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, № 10 розяснюється, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами (п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах").

На виконання вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додано документи (квитанції), що підтверджують сплату судового збору за дві вимоги у порядку та розмірі, встановлених положеннями Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI та Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року, №2246-VІІІ.

Сторони в судове засідання не зявилися, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Позивач свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідач - виконком Бабчинецької сільської ради Чернівецького району, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Свідок ОСОБА_5 сусідка ОСОБА_6 - батька позивача, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи рідними сестрами, жили в одному будинку. Підтвердила те, що їхньою матірю є ОСОБА_4 За ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доглядала позивач ОСОБА_1, здійснювала їх поховання.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 являються рідними сестрами та братом, їхньою матірю є ОСОБА_4

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 2 частини 4 статті 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи, зокрема, у спорах щодо спадкування.

У відповідності до положень п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України дана цивільна справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, тому згідно ухвали від 13.12.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ґрунтуючись на наступних підставах.

Встановлено, що 11.06.2016 року померла ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-АМ №343312, видане 13.06.2016 року виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Спадкоємцем за заповітом майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2, являється позивач по справі ОСОБА_1, що стверджується копією заповіту, складеного 03.06.2016 року, який належним чином посвідчено, його не змінено та не відмінено, про що свідчить підпис секретаря виконкому Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, який міститься на зворотному боці заповіту.

Однак, ОСОБА_1, будучи спадкоємицею за заповітом усього майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2, не має можливості належним чином у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права, у звязку із відсутністю державних актів на земельні ділянки та сертифікату на право на земельну частку (пай), а також у звязку із відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що стверджується постановою приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області від 12.09.2018 року за №238-02-31.

Той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються доньками ОСОБА_4 підтверджується спільним прізвищем «Крива».

Як свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_2 №0442747, батьками останньої значаться ОСОБА_8 та ОСОБА_4.

Згідно повідомлення Державного архіву Вінницької області від 12.01.2017 року за №07-09/7 книги актових записів про народження громадян по с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області за 1931 рік в архіві на зберіганні відсутні, у звязку із чим немає можливості видати довідку про народження ОСОБА_3

З показів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними доньками ОСОБА_4.

ОСОБА_3 померла 12.07.2011 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-АМ №195724, видане 12.07.2011 року виконкомом Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Як свідчить свідоцтво про смерть серії І-АМ №369538, видане повторно 17.01.2017 року Чернівецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 померла 02.03.1999 року.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №812749 ОСОБА_3 належала земельна ділянка, яка знаходиться на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,5759 га, кадастровий номер :08:002:0025.

ОСОБА_2 належала земельна ділянка яка знаходиться на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,5751 га, кадастровий номер :08:002:0024 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.

Як свідчить довідка, видрана виконкомом Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 31.01.2018 року за №241, ОСОБА_4, яка померла 02.03.1999 року, була внесена до списку розпаювання землі СТОВ «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області за №1091. При цьому розмір земельної ділянки (паю) в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку пай серії ВН №0354375 становить 1,93 га.

У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Вище зазначеним листом ВССУ від 16.05.2013 за №24-753/0/4-13 звернуто увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_2 того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу судів на те, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Матеріалами справи підтверджено наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, а такожспадкової справи стосовно майна спадкодавцяОСОБА_2, яка померла 11.06.2016 року, у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу ОСОБА_9, про що свідчить копія спадкової справи №165/2016, заведеної 09.08.2016 року до майна померлої 11.06.2016 року ОСОБА_2

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1 ст.328 ЦК України).

Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, №2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У пункті «а» статті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що згідно з частиною першою статей 81, 82 ЗК право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі на умовах, викладених в позовній заяві.

Встановлення факту родинних відносин має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки необхідне їй для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Вище викладене відповідно до ст.315 ч.1 п.1, ст.319 ЦПК України дає підстави суду для задоволення заяви.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 приходить до висновку про задоволення його позовних вимог.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст.81 Земельного кодексу України, ст., ст.1217, 1218, 1225, 1268 ч.5, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 206 ч.4, 263 - 265, 315, 319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити повністю.

Встановити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними доньками ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,5759 га, кадастровий номер :08:002:0025, яка залишилась після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,5751 га, кадастровий номер :08:002:0024, яка належала ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) в КСП «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області, посвідченого сертифікатом ВН №0354375, виданого Чернівецькою районною державною адміністрацією 03 грудня 1996 року, який належав ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк