ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 645/2741/18

Провадження №22-ц/818/1327/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий Овсяннікова А.І.,

суддів - Коваленко І.П,, ОСОБА_1,

при секретарі Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач:

ОСОБА_2

відповідач:

ОСОБА_3

представник ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу №645/2741/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат, повязаних з розвитком здібностей дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2018 року, ухвалене суддею Мартинова О.М., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат, повязаних з розвитком здібностей дитини.

В обгрунтування позову зазначає, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 26 жовтня 2010 року. Мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею та знаходиться на її утримані. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в розмірі 500грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З моменту ухвалення рішення суттєво змінився її сімейний та матеріальний стан, збільшилися матеріальні витрати на дитину, на одяг, їжу, ліки, навчання та інше, а також погіршився стан здоровя дитини. У 2012 року у останнього були виявлені захворювання, у звязку з чим щорічно необхідно робити дитині ряд аналізів, що потребують значних коштів. ОСОБА_5 рекомендована дієта, режим прийому їжі, відповідні ліки та контрольні візити до лікаря. У дитини мається дефект зору - короткозорість, у звязку з чим необхідні окуляри, лікування та обстеження, а також значні кошти. Вона була змушена звільнитися з роботи та з 08 квітня 2016 року не працює, має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який також проживає разом з нею. На даний час вона не може повністю забезпечити потреби спільної з відповідачем дитини: у харчуванні, медичних обстеженнях, лікуванні, навчанні, одязі, заняттях спортом та іншому. З грудня 2017 року їх син ОСОБА_7 відвідує спортивну секцію з тенісу, однак продовжувати заняття спортом дитина не може, тому що, вона не має можливості самостійно оплачувати тренування, вартість яких складає 960грн. на місяць. ОСОБА_7 навчається у комунальному закладі «ХСШ № 11» з поглибленим вивченням окремих предметів за науково педагогічним проектом «Інтелект України». З 25 серпня 2016 року по травень 2018 року нею сплачено за цією програмою за навчальні посібники загальною вартістю 4030грн. Син має здібності до навчання багатьох предметів, у тому числі до еврики. З метою гармонійного розвитку дитина відвідує позашкільний освітній заклад - технічну студію «Винахідник», за відвідування якого за період з 18 квітня 2017 року по 08 травня 2018 року було сплачено 800грн. ОСОБА_5 є слухачем секції «інформатика» Малого Каразінського університету Центру довузівської освіти ХНУ ім. В.Н. Каразіна, навчання здійснюється на платній основі та за період з 16 вересня 2017 року по травень 2018 року включно нею сплачено за навчання 2380грн. Таким чином, загальна сума витрат понесених на розвиток здібностей дитини за період з 25 серпня 2016 року по травень 2018 року становить 15210грн., відповідач повинен сплачувати 1/2 частину зазначених витрат, які становлять 7605грн.

Просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням суду від 25 січня 2010 року, у розмірі 500грн. щомісячно та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 2000грн. щомісячно від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на розвиток здібностей дитини за період з 16 вересня 2017 року по травень 2018 року у розмірі 7 605грн.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 проти позову заперечували.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини збільшивши їх розмір до 1000грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 додаткові витрати на розвиток здібностей дитини за період з 16 вересня 2017 року по травень 2018 року у розмірі 4345грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відкликано виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2010 року №2-1188.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі аліментів за один місяць.

Рішення мотивовано тим, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач сплачує аліменти у меншому розмірі ніж встановлено чинним законодавством, а тому позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000грн.

Що стосується додаткових витрат на дитину, то суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в цій частині в межах доведених обставин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення в частині стягнення додаткових витрат на дитину скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що обставини оплати позивачем навчальних посібників за вивчення окремих предметів у школі їх сином ОСОБА_7 не доведено.

Позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених позивачем у позові витрат на відвідування сином ОСОБА_7 технічної студії «Винахідник».

Оскільки позивачка з ним не спілкується та не дає йому можливості спілкуватися з сином, то йому невідомо про здібності сина.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що на розгляд суду першої інстанції нею були надані всі необхідні документи, зокрема, договір купівлі-продажу від 31 червня 2016 року та проект додаткової угоди, в яких вказана вартість підручників, які затверджені установою, в якій навчається їх син.

Факт відвідування технічної студії «Винахідник» та суму витрачену за навчання дитини підтверджено довідкою, яка міститься в матеріалах справи.

Факт того, що апелянт не спілкується з нею та дитиною не перешкоджає йому довідуватись про досягнення, успіхи, здібності та стан здоровя дитини в офіційних установах, де навчається їх син ОСОБА_7.

Необхідність навчання ОСОБА_5 у вказаній студії підтверджує диплом, виданий сину технічною студією «Винахідник» за успішне навчання.

ОСОБА_5, їх син також навчається за науково-педагогічним проектом «Інтелект України», основна мета якого спрямовується на реалізацію «Державної цільової програми роботи з обдарованою молоддю» і передбачає створення системи виховання інтелектуальної еліти нації.

Доцільність навчання за цим проектом підтверджується характеристикою сина.

Рішення оскаржується лише в частині задоволених вимог щодо додаткових витрат на дитину, тому відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України в іншій частині не переглядається.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 01 липня 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2010 року шлюбу між ними розірвано.

Після розірвання шлюбу дитини залишилася проживати з матірю, що не заперечується сторонами та підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку, виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №54. Разом з позивачкою проживає її син від іншого шлюбу - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з 01 лютого 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно розяснень, які містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Тому, розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що дитина потребує додаткових витрат, а її матеріальне становище не дозволяє самостійно сплачувати додаткові витрати на дитину, крім того, на її утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу. Дитина часто хворіє та потребує лікування.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що позивачка не працює, має на своєму утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач працює в ТОВ «Мега Тріумф Трейд» на посаді експедитора.

ОСОБА_10 навчається в 5-В класі КП «Харківська спеціалізована школа І-ІІ ступенів №11 з поглибленим вивченням окремих предметів.

Згідно характеристики школи дитина має здібності до вивчення англійської та української мови, історії, української та зарубіжної літератури, еврики та ін.

Дитина навчається за науково-педагогічним проектом «Інтелект України». Був учасником конкурсів та нагороджений грамотою.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_10 відвідує заняття в технічній студії «Винахідник» по курсу робототехніка та за період з 18 квітня 2017 року по 08 травня 2018 року позивачкою було сплачено за навчання 8800грн.

Позивачкою заявлені позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат за період з 16 вересня 2017 року по травень 2018 року.

З викладеного вбачається, що розмір додаткових витрат (в межах позовних вимог) за програмою науково-педагогічний проект «Інтелект України» складає 1690грн. (195грн. * 6 місяців та 260грн. * 2 місяці); за заняття в технічній студії «Винахідник» по курсу робототехніка складає 7000грн., а усього 8690грн.

Відповідно до ст. 180 СК України обовязок по утриманню батьків покладений на обох батьків, тому судом обгрунтовано стягнуто 1/2 частини таких витрат.

Посилання відповідача, що позивачкою не надано відповідних доказів, спростовується наданими довідками, договорами, якими підтверджуються витрати позивачки в такій сумі.

Відповідачем представлені докази не спростовані.

Таким чином суд першої інстанції стягуючи з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 4345грн. дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини відповідно до норм чинного сімейного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають суду підстав для зміни або скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 01 березня 2019 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_1