Справа № 750/1743/19
Провадження № 4-с/750/6/19
У Х В А Л А

04 березня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Хамайко С. В., стягувача - ОСОБА_1, суб'єкта оскарження - старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Чередник Д. О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Чередник Дарї Олександрівни,

заінтересована особа - стягувач ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

15.02.2019 ОСОБА_3 (далі - заявник) звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Чередник Д. О. (далі - суб'єкт оскарження) по складанню розрахунків заборгованості по аліментах за 2018-2019 рр. і скасування цих розрахунків, а також зобов'язання суб'єкта оскарження здійснити перерахунок заборгованості за вказаний вище період та включити до розрахунку сплачені ним як аліменти грошові кошти, зокрема: 1300 грн, які сплачено 31.08.2018; 1597 грн, які сплачено 30.09.2018; 1597 грн які сплачено 25.10.2018; 1597 грн, які сплачено 22.11.2018; 1900 грн, які сплачено 30.01.2019.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що він відкрив в АТ КБ «ПриватБанк» картковий рахунок на ім'я дочки і в період з серпня по грудень 2018 р. включно щомісячно зараховував суми аліментів на вказаний рахунок. Втім, суб'єкт оскарження відмовилася зараховувати вказані суми як аліменти; крім того, вона не зарахувала платіж за січень 2019 р., що в сукупності потягло до збільшення розміру заборгованості по аліментам.

Заявник у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду скарги сповіщався належним чином.

Суб'єкт оскарження і стягувач із скаргою не погодилися, при цьому стягувач заперечувала існування домовленості із заявником з приводу можливості сплати ним аліментів на картковий рахунок дочері та повідомила, що вона не може розпоряджатися зарахованими на картку грошовими коштами, оскільки картка заблокована заявником.

Суб'єкт оскарження повідомила, що заявнику було роз'яснено порядок сплати аліментів і не надавалася згода на їх зарахування на картковий рахунок дитини, відкритий за ініціативою заявника в АТ КБ «ПриватБанк»; стосовно платежу за січень 2019 року суб'єкт оскарження пояснила, що заявник пред'явив їй квитанцію про сплату вказаної суми аліментів тільки 19.02.2019 і після цього вказана сума була врахована нею в розрахунку заборгованості.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.08.2015 (цивільна справа № 750/5738/15-ц) стягнуто з ОСОБА_3 (заявник) на користь стягувача аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; на підставі цього рішення 11.09.2015 року судом видано виконавчий лист № 750/5738/15-ц, який пред'явлено стягувачем для примусового виконання.

Натепер виконавчий лист № 750/5738/15-ц знаходиться на примусовому виконанні у суб'єкта оскарження (а.с. 31, 32).

Здійснюючи примусове виконання рішення суду, суб'єкт оскарження склала розрахунок заборгованості заявника по аліментам за 2018 р., в якому відобразила несплату ним аліментів за серпень-грудень 2018 р. включно (а.с. 34).

Вирішуючи питання законності вказаних дій суб'єкта оскарження суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 1291 Конституції України судове рішення ухвалюється іменем України; судове рішення є обов'язковим для виконання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Суд констатує, що за виконавчим листом заявник зобов'язаний сплачувати аліменти саме на користь стягувача, яка повинна використовувати отримані суми на забезпечення щоденних потреб дитини (харчування, одяг, духовний і фізичний розвиток та ін.); заявник не надав докази на підтвердження досягнення із стягувачем домовленості з приводу можливості зарахування ним сум аліментів на картковий рахунок малолітньої дитини, при цьому сама стягувач у суді категорично заперечувала свою згоду на такі дії та повідомила, що не має вільного доступу до грошових коштів, які зберігаються на платіжній картці дитини, через її блокування самим заявником.

За таких обставин, відкриття заявником карткового рахунку на ім'я дочки та зарахування на цей рахунок грошових коштів без згоди стягувача не вважається належним виконанням рішення суду, оскільки такі дії суперечать встановленому рішенням суду порядку сплати аліментів.

Стосовно твердження заявника про незарахування суми аліментів за січень 2019 р. суд зазначає, що воно спростовується складеним суб'єктом оскарження розрахунком заборгованості за 2019 р., в якому вказана сума врахована.

За таких обставин, скарга заявника є такою, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 258-261, 450, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Чередник Дарї Олександрівни відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів від дня її проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев