Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
10 жовтня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого у справі, судді Гуденко О.А.,
при секретарі Дудник Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні правом власності, -
У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що він є власником вказаного будинку. На прохання своїх дальніх родичів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , він зареєстрував відповідачів у своєму домоволодінні. Проте, в подальшому на численні прохання позивача щодо добровільного зняття з реєстраційного обліку, відповідачі відповідали відмовою. У зв`язку з чим, просив усунути перешкоди у користуванні правом власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на вимоги ст.405 ЦПК України.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Тернівської селищної Ради депутатів трудящих за № 22 від 21.11.1967, зареєстрованого 07.03.1972 Миколаївським обласним відділом комунального господарства «ММБТІ» у реєстраційній книзі № 293, житловий будинок АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 .
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.12.2018 р., номер витягу 149828955, житловий будинок по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки КП ММБТІ №3069 від 06.12.2018 р., станом на 30.12.2012 р. право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 28.11.1967. Відповідно до матеріалів справи, нерухоме майно, яке на теперішній час має адресу АДРЕСА_1 , на час видання свідоцтва мало адресу АДРЕСА_3 . При проведенні первинної технічної інвентаризації цього нерухомого майна у грудні 1971 року, це нерухоме майно мало вже адресу АДРЕСА_3 . При проведенні наступної технічної інвентаризації, яка відбулася в травні 1987 року даний об`єкт нерухомого майна вже мав адресу АДРЕСА_1 .
Згідно копії прибудинкової книги на будинок АДРЕСА_1 , у вищезазначеному житловому приміщенні окрім позивача зареєстровані ще й ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до Акту про не проживання від 21.11.2018 р., сусіди ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що відповідачі не мешкають у будинку АДРЕСА_1 , починаючи з листопада 2012 року, їхніх особистих речей у зазначеному будинку не має.
З 2012 року відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідачів не отримує.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду України в справі №688/63/15-ц, у справі №6-709цс16 положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частинах на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні правом власності задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 234,93 грн. з кожного.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гуденко О.А.