Справа № 466/939/18 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л. Провадження № 22-ц/811/2547/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м.Львів

Справа № 466/939/18

Провадження № 22ц/811/2547/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) «Будівельна компанія «Львів»

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 18 липня 2018 року (суддя Луців-Шумська Н.Л.)

у справі

за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за її позовом до ТзОВ «Будівельна компанія «Львів» про стягнення шкоди,-

встановив:

9 лютого 2018 року позивач звернулася з позовом до ТзОВ «Будівельна компанія «Львів» про відшкодування збитків у розмірі 65 532 грн. та 35 500 грн. та моральної шкоди.

17 липня 2018 року ОСОБА_3 подала до Шевченківського районного суду м. Львова заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на грошові кошти ТзОВ «Будівельна компанія «Львів», розміщені на рахунку товариства 440 в ПАТ «Укрсоцбанк», в розмірі позовних вимог - 99 532 грн. Заяву мотивує тим, що в разі задоволення позову відповідач уникатиме виконання рішення суду, оскільки є боржником перед іншим ТзОВ, може припинити свою діяльність, створивши інше ТзОВ. Вона таким чином буде позбавлена можливості відновити свої права та виконати можливе рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 липня 2018 року заяву задоволено. Накладено арешт на грошові кошти ТзОВ «Будівельна компанія «Львів»в межах суми позовних вимог - 99 532 грн.

Ухвалу суду оскаржує ТзОВ «Будівельна компанія «Львів». Проситьскасувати ухвалу суду. Стверджує, що позивач зазначає, що відповідачем по справі є ОСОБА_4, що не відповідає дійсності, так як відповідачем є юридична особа - ТзОВ «Будівельна компанія «Львів».Зазначає, що ОСОБА_3 не надала доказів про заборгованість ТзОВ «Будівельна компанія «Львів» та ОСОБА_4 Майнові і немайнові зобов'язання ОСОБА_4 не є предметом розгляду даної справи, так як він не є відповідачем у справі. Позивачем не зазначено доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилятися від виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Ззідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що 27 жовтня 2017 року між ОСОБА_3 та ТзОВ БК «Львів» укладено договір на виконання внутрішніх облицювально-оздоблювальних робіт у квартирі №2 житлового будинку №8 на вулиці Карпатській у м.Бориславі.

На виконання договору позивачем перераховано відповідачу кошти в загальній сумі 99 532 грн.

Між сторонами виник спір щодо стягнення коштів.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову у виді арешту грошових коштів ТзОВ БК «Львів» в межах заявлених позовних вимог, співмірні по відношенню до предмету спору та ціни позову.

Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася в суд.

На підставі встановленого, судом першої інстанції вірно застосовано заходизабезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Ухвала суду прийнята з додержанням норм процесуального права.

Керуючись: ст. ст. 149, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львів» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді