Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 травня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

20.12.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини.

Вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею, за вказаною адресою проживає її син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про місце проживання та склад сім`ї від 29.11.2018р. № 7474.

ОСОБА_4 ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 .

Вона займається вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя сина, забезпечує його харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, піклується про його фізичний розвиток, створила всі належні умови для виховання, навчання та розвитку.

Батько дитини з червня 2017 року ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню його малолітнього сина.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, на користь інших осіб аліментів не сплачує, участі в утриманні свого сина він не приймає.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, має у своїй власності магазин за адресою: АДРЕСА_2 квартиру АДРЕСА_3 адресою: АДРЕСА_4 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_5 по АДРЕСА_6 . Має також у власності транспортні засоби: легковий автомобіль Нondа (номерний знак НОМЕР_1 , мікроавтобус Мercedes Веnz (номерний знак НОМЕР_2 ). Відповідач отримує стабільний дохід від здійснення підприємницької діяльності, має добрий матеріальний стан, а тому має можливість матеріально утримувати свого сина.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , який проживає АДРЕСА_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_4 , яка проживає АДРЕСА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць( а. с. 2-5 ).

Ухвалою судді від 04 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 15-16 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна.

04 березня 2019 року за вх. № 8475 судом отримано від ОСОБА_2 відзив на позовну заяву, в якому останній визнав позовні вимоги ОСОБА_1 частково у розмірі 2000 гривень. Зазначив, що він як батько приймає участь у вихованні та утриманні дитини. Він разом з сином ходить на прогулянки та у магазини, купує для сина речі та іграшки, також купує йому необхідні ліки. Крім того, він неодноразово надавав позивачці кошти для вирішення її особистих матеріально-побутових питань не вимагаючи їх повернути. Позивач не надала жодного доказу того, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. Просив врахувати, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Вважає, що даний позов необхідно вирішити із реальним дотриманням принципу недискримінації осіб за ознакою статті чи майнового стану ( а. с. 22-24 ).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, отримана судом 27.05.2019 року за вх. № 19157, в якій суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 3000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, відповідач є працездатною особою, має об`єктивні можливості з отриманого доходу утримувати себе та свою дитину. Водночас, інших осіб на утримані не має. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Просила розглянути справу за її відсутності та відсутності її представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, представником відповідача адвокатом Чурсіною І.В. надано до суду заяву, отримана судом 27.05.2019року за вх. № 19154, в якій просила справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів слухати без їх участі, просили позов задовольнити частково, стягнути аліменти в розмірі 2000 гривень.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження, виданого 15 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 1897 ( а. с. 8 ).

З довідки про місце проживання та склад сім`ї, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області від 29.11.2018 року за вих. № 7447 ОСОБА_1 вбачається, що остання проживає і місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 у житловому приміщенні зареєстровано 2 особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а. с. 9 ).

З Акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного комісією 30 листопада 2018 року у присутності ОСОБА_1 помешкання за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що батько із сім`єю не проживає, мати приділяє належну увагу по вихованню, навчанню сина. Батько учня 1-Б класу Білоцерківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1з поглибленим вивченням слов`янських мов за час навчання з класним керівником не спілкувався, навчанням сина не цікавився ( а. с. 10 ).

Оскільки, відповідач не надає матеріальної допомоги дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

На підставі ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17).

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 гривень, зазначені вимоги відповідач визнав частково у розмірі 2000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, відповідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем, оскільки відповідач має нерегулярний дохід, оскільки є фізичною особо-підприємцем та залежить від реалізації продукції, якою займається останній.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1липня - 2118 гривень, з 1 грудня 2218 гривень. Даним законом передбачено, що вищевказаний прожитковий мінімум на протязі року буде змінюватися.

Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини так і на батька.

Згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі № 6-113цс13, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації у порядку передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина, а саме грошові кошти в різному розмірі, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки від позивача про отримання зазначених коштів ( а. с. 26-47 ).

До того ж, спростовується і той факт, що відповідач, як батько дитини з червня 2017 року ухиляється від утримання малолітнього сина, так як додані до позовної заяви самою позивачкою розписки підтверджують те, що позивачка на утримання дитини від відповідача отримувала грошові кошти і у 2018 році ( а. с. 44-47 ).

Крім того, з наявної в матеріалах справи розписки ( а. с. 25 ) вбачається, що позивачка отримала від відповідача в борг 40 000 гривень на придбання житла на шість місяці, однак зазначена сума не була повернута, що не спростовано самою позивачкою в судовому засіданні, які відповідач залишив позивачці та не вимагав на їх поверненні.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, про що свідчать матеріали справи та з урахуванням витрат, які несе відповідач та отриманого середньомісячного доходу, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги та матеріальне становище відповідача, суд виходячи з принципу розумності, справедливості приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 20 грудня 2018 року, а тому враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 20 грудня 2018 року.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 гривень ( сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок ).

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 179, ст. ст. 180-184, ч.1 ст. 191 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 133, 141, 211, 247, 265, 273, 274, 353, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства», ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік», суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень (дві тисячі п`ятсот гривень) щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 20 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 768,40 гривень ( сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок ).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 27 травня 2019 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов