ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №591/5793/18

Номер провадження 22-ц/816/989/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собина О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2018 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого у м. Суми, повне рішення виготовлено 19 грудня 2018 року,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») пред'явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 31 березня 2016 року сторони у справі уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15000 грн.

Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором станом на 19 вересня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 63352 грн 23 коп., яка складається із: 6641 грн 00 коп. заборгованості за кредитом; 20715 грн 54 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 32502 грн 73 коп. заборгованості за пенею; 500 грн (фіксована частина) і 2992 грн 96 коп. (процентна складова) штрафу.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2018 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 9177 грн 39 коп. та 246 грн 68 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Задовольняючи позов частково, суд керувався тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, чим порушив законне право позивача на отримання кредиту і процентів за користування ним, яке підлягає захисту у судовому порядку шляхом стягнення заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України. Підстави для стягнення решти відсотків, пені та комісії, штрафу відсутні, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок.

У січні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог в частині процентів та неустойки, ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру заборгованості суд не урахував факт укладення сторонами договору-приєднання, складовою якого є Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, якими визначено розмір процентної ставки. Дії відповідача, які він вчиняв (користування кредитними коштами, часткова сплата заборгованості), свідчать про згоду з умовами договору. Крім того, ОСОБА_1 належними, достатніми доказами не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості.

ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 31 березня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді установленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 9).

Інших умов договору сторони не підписували.

На підтвердження позовних вимог позивачем наданий розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 19 вересня 2018 року становить 63352 грн 23 коп. і складається із: 6641 грн 00 коп. заборгованості за кредитом; 20715 грн 54 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 32502 грн 73 коп. заборгованості за пенею; 500 грн (фіксована частина) і 2992 грн 96 коп. (процентна складова) штрафу ) (а.с. 7-8).

Ухвалюючи оскаржене рішення, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що внаслідок неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором порушені законні права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення 9177 грн 39 коп. заборгованості, яка складається із: 6641 грн 00 коп. заборгованості за кредитом, 2536 грн 39 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, розмір яких визначений на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відмовляючи у стягненні решти заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафу, суд мотивував висновок тим, що Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», на які посилався позивач, не підписані позичальником і не містять умов щодо розміру процентів за користування кредитом, пені та комісії, штрафу, а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами у справі кредитного договору.

У силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК).

Так, відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У справі, яка переглядається, суд правильно встановив, що договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банком послуг. Інших умов договору сторони не підписували.

При цьому, частково задовольняючи позов, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення кредиту і процентів за користування кредитом.

Разом з тим, не можна визнати правильним висновок суду про стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» процентів за користування кредитом у розмірі 2536 грн 39 коп., визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України і обрахованому з дати підписання відповідачем анкети-заяви.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом на рівні облікової ставки Національного банку України, суд першої інстанції повно і всебічно не з'ясував обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень; не перевірив правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, з якого видно, що відповідач вчиняв дії, що свідчать про згоду із процентною ставкою 3,6% на місяць.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З огляду на зазначене, а також на ту обставину, що розмір процентів за користування кредитом може бути визначений на рівні облікової ставки НБУ у разі, якщо він не визначений умовами договору після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, висновок суду першої інстанції про стягнення процентів за користування кредитом, розмір яких визначений на рівні облікової ставки НБУ, не є правильним.

Тобто за користування кредитними коштами підлягають стягненню проценти визначені сторонами договору у розмірі 3,6% на місяць, з яким погодився відповідач, і на погашення яких систематично вносив кошти (а.с. 7-8, 10).

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені і комісії, штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Отже, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін стягує з боржника штраф 1867 грн 83 коп., який складається з фіксованої частини 500 грн та процентної складової 1367 грн 83 коп. ((6641 грн + 20715 грн 54 коп.) х 5%).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального або матеріального права.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, для скасування рішення в частині визначення розміру заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафу.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (чч. 1, 6 ст. 141 ЦПК), у зв'язку з цим стягує з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 812 грн 81 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції та 1052 грн 44 коп. за перегляд справи у апеляційному суді.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 19 грудня 2018 року скасувати в частині стягнення заборгованості за процентами та відмови у стягненні штрафів, постановити у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість зі сплати відсотків за кредитним договором у розмірі 20715 грн 54 коп. та штраф у розмірі 1867 грн 83 коп.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6641 грн та відмови у задоволенні вимог про стягнення пені залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції, 812 грн 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, 1052 грн 44 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик