Ухвала

20 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 686/1152/17

провадження № 61-35112св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач: Перший відділ ДВС міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Державна казначейська служба України, Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Ксьондзика Юрія Юрійовича як представника ОСОБА_4 на рішення Красилівського районного суду Хмельницкьої області від 12 грудня 2017 року у складі судді Боголюбової Л. М., ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П'єнти І. В. та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П'єнти І. В.,

ВСТАНОВИВ :

Угрудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України, Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про відшкодування 30 230 грн майнової шкоди та 20 тис. грн моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилалася на те, що за поданням заступника начальника Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2015 року її було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14 листопада 2016 року ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2015 року скасована, у задоволенні подання заступника начальника Першого міського відділу ДВС відмовлено.

Внаслідок незаконного обмеження у праві виїзду за межі України позивачу заподіяно майнову шкоду у вигляді понесенних витрат на оплату туристичних послуг та моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв'язків, пережитому стресі, у тому, що змушена відстоювати свої права в судах, витрачати час і кошти на правову допомогу.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України відмовлено.

Додатковим рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України, Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2017 року в частині вимог ОСОБА_4 до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2017 року в частині вимог ОСОБА_4 до Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 26 квітня 2018 року до Верховного Суду, адвокат Ксьондзик Ю. Ю. як представник ОСОБА_4 просить скасувати рішення Красилівського районного суду Хмельницкьої області від 12 грудня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Красилівського районного суду Хмельницької області.

02 липня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

20 липня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на касаційну скаргу.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду з'ясовано, що касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 50 230 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для

працездатних осіб (1 762 грн х 100 = 176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (ЛеважПрестасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд помилково відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Ксьондзика Ю. Ю. як представника ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_4 до Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України, Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про відшкодування 30 230 грн майнової шкоди та 20 тис. грн моральної шкоди, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у цій справі не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до положень статті 389 ЦПК України, а тому підлягає закриттю.

Керуючись статтями 19, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Ксьондзика Юрія Юрійовича як представника ОСОБА_4 на рішення Красилівського районного суду Хмельницкьої області від 12 грудня 2017 року, постанову апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року, закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат