ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3512/19 Справа № 212/7694/18 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариства «Суха Балка»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2018 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області о 10 годині 26 хвилин та повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійні захворювання, у зв'язку із чим, висновком МСЕК від 19.07.2018 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 65 % з 30 липня 2018 року до 01 серпня 2019 року, з наступним переоглядом 01 липня 2019 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи

Вважає, що у зв'язку з отриманими професійними захворюваннями йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 96 910,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв'язку з ушкодженням здоров'я, у розмірі 20 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутого на його користь з відповідача, просить збільшити його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано кількість та характер отриманих ним професійних захворювань, стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності, стан здоров'я, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні йому для поліпшення стану. На думку позивача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає сталій судовій практиці при розгляді аналогічних справ. У зв'язку з професійними захворюваннями, він вимушений постійно лікуватись, оскільки він постійно відчуває біль у спині, суглобах, в нього хронічний кашель, задишка, запаморочення, поганий слух.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 у період з 26.09.1990 року по 01.11.1990 року та з 22.03.1993 року по 10.07.1993 року працював підземним гірничим робітником очисного вибою на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», та з 13.09.1993 року по 30.03.2010 року працював підземним гірничим робітником та підземним прохідником в шахтобудівельному управлінні Рудника «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка» (а.с.11-12).

30.03.2010 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 12).

Відповідно до п.9,10,14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14.05.2018 року, діагноз ОСОБА_1 - вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації, церебрально-перниферичної ангіодистонії та вираженої вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ( у вигляді комбінованого епікондиліту плечей) ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), код Т75.2.; радикулопатія попереково-крижова L5,S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м'язово-тонічним і периферичним нейросудинними синдромами, нейродистрофією у вигляді дерфомуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), код М54.1; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «В». ЛН першого ступеня, код J44; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху) код Р90.3., який був встановлений 06 березня 2018 року Державною установою «Український науково - дослідний інститут промислової медицини» ( а.с.8-10).

Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 травня 2018 року, причинами виникнення профзахворювань - вібрація локальна: еквівалентний рівень віброшвидкості - 115 дБ при гранично допустимому 112 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99; важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну - 48 кг. при допустимій до 30 кг., періодичне перебування в незручній позі 43,75 % при допустимому до 25 %, нахили тулубу 190 раз при допустимих 51-100 раз; пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони - 3,9 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони»; шум: еквівалентний рівень шуму - 111 дБА при гранично - допустимому 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 (а.с.6-8).

Пунктом 16 вищезазначеного Акту встановлено, що підставою встановлення ОСОБА_1 професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут : з 31.01.1994 року по 30.03.2010 року - підземний прохідних ШБУ Рудник «Суха Балка» ( а.с. 9).

Висновком МСЕК від 07.08.2018 року, серії 12 ААА № 050442 ОСОБА_1 було первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності в загальному розмірі 65%, з яких: 30% - вібраційна хвороба, 20% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ; 5% - приглухуватість) з 30 липня 2018 року по 01 серпня 2019 року, з наступним переоглядом 01.07.2019 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи (а.с.7).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З акту розслідування професійного захворювання від 14 травня 2018 року вбачається, що причиною професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи (16 років) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів, що характеризувались запиленістю повітря робочої зони, яка перевищувала ГДК, локальною вібрацією, показники якої перевищували нормативні, перевищенням гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманими професійними захворюваннями, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває складності із диханням, в нього часто виникає біль у спині, суглобах, в нього хронічний кашель, задишка, запаморочення, поганий слух. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров'ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований нестійкий стабілізаційний стан його здоров'я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

З акту розслідування професійного захворювання від 14 травня 2018 року (а.с. 8-10) вбачається, що причинами професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи (16 років) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів, вібрація локальна: еквівалентний рівень віброшвидкості - 115 дБ при гранично допустимому 112 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99; важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну - 48 кг. при допустимій до 30 кг., періодичне перебування в незручній позі 43,75 % при допустимому до 25 %, нахили тулубу 190 раз при допустимих 51-100 раз; пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони - 3,9 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони»; шум: еквівалентний рівень шуму - 111 дБА при гранично - допустимому 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99, також підставою встановлення ОСОБА_1 професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут : з 31.01.1994 року по 30.03.2010 року - підземного прохідника ШБУ Рудник «Суха Балка»

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли також з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійних захворювань, які потягли за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у загальному розмірі 65 % та його визнано людиною з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки він постійно відчуває біль у спині, суглобах, в нього хронічний кашель, задишка, запаморочення, поганий слух. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров'я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи, зокрема на ПрАТ «Суха Балка», (16 років), що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності та визнання позивача людиною з інвалідністю третьої групи, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 20 00,00 грн. до 40 000,00 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2018 року змінити, збільшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 з 20 000,00 гривень до 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: