ЄУН 174/62/19
н/п 2/174/97/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого- судді Борцової А.А.,

за участю секретаря- Килинчук Л.Л.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 07.09.2013 року. Мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З серпня 2018 року з відповідачкою фактично не проживають однією сімєю в розумінні цього поняття і спільного господарства не ведуть, відповідачка з сином проживають ІНФОРМАЦІЯ_2, а залишається зареєстрованою за однім місцем проживання з ним. Підставою розпаду сім'ї стало те, що відповідачка під час сумісного проживання мало приділяла йому уваги як чоловіку, усі сімейні питання вирішувала на свій розсуд, при цьому не цікавлячись його думкою. Також він працює за кордоном України, тобто значну частину часу з відповідачкою спільно не проживає, і коли повернувся в липні 2018 року до м.Вільногірська Дніпропетровської області, дізнався про те, що відповідачка у той час, коли він працював за кордоном, фактично жила разом (як дружина та чоловік) з іншим чоловіком, тобто свідомо та відкрито зраджувала йому та не поважає його як свого чоловіка. На підставі стосунків, які склалися, втратив до відповідачки почуття любові та поваги, яке було у нього на час укладення шлюбу. Вважає, що шлюб фактично розпався та формальне збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою не має наміру проживати спільно у подальшому. Збереження шлюбу не можливе. Після розірвання шлюбу він буде продовжувати мешкати окремо від відповідачки, а син залишиться проживати з відповідачкою. У свою чергу він після розірвання шлюбу буде добровільно надавати відповідачці матеріальну допомогу на утримання дитини, а відповідачка, з її слів, не буде чинити перешкод щодо його участі у вихованні сина, тобто питання утримання та виховання дитини після розірвання шлюбу з відповідачкою вже вирішено. Спору про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю з відповідачкою не існує, оскільки усе необхідне майно відповідачка забрала з собою, коли в серпні 2018 року виїхала на нове місце проживання, а квартира, де вони з відповідачкою зареєстровані за місцем проживання у цей час, належить йому одноособово. Він фізично здоровий та не потребує майнової допомоги від відповідачки на його утримання після розірвання шлюбу. Фізично відповідачка здорова та майнової допомоги з його боку після розірвання шлюбу не потребує. Просить справу слухати за його відсутністю, судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору у розмірі 768,40 грн. просить покласти на нього, а шлюб розірвати.

В судове засідання сторони не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, згідно з якими позивач позов підтримав та просить задовольнити.

Відповідачка позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище ОСОБА_3. На позов надала відзив, згідно якого зазначила, що викладені позивачем в його позовній заяві обґрунтування та факти спотворені ним та є такими, що не відповідають дійсності. Вона визнає той факт, що 07.09.2013 року з позивачем зареєстрували шлюб та від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не заперечує проти розірвання шлюбу і стверджує, що примирення між ними неможливе. Однак вона не визнає вказані в позові обставини, за яких шлюбні відносини фактично припинені. Позивач стверджує, що приїхав з-за кордону в липні, хоча насправді приїхав у червні. Також сумісне проживання ними припинене 15 липня, а не в серпні. Сумісне проживання з іншим чоловіком вона почала лише після припинення сумісного проживання з позивачем, а не під час перебування позивача за кордоном. У 2015 році після добової відсутності позивача з невідомих причин, нею була озвучена пропозиція розлучитися, на що позивач запропонував зберегти шлюб заради спільної дитини, і вона погодилась. Але протягом наступних трьох років позивач періодично продовжував не ночувати вдома з невідомих причин, на тлі чого відбувалися конфлікти, позивач не поважав її як жінку і свою дружину. У липні 2018 року з позивачем було взаємно вирішено припинити шлюб, так як так і не змогли зберегти шлюбні відносини, які мають будуватися на взаємній повазі та любові.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, відзив відповідачки, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2013 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4), згідно з яким ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб 07.09.2013 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Відповідно до п. 126 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року, що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У звязку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні ».

Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2013 р., мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з липня 2018 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, питання місця проживання малолітньої дитини та її утримання вирішено, відповідачка позов визнала та проти розірвання шлюбу не заперечує, що не суперечить обставинам справи та закону, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище ОСОБА_3, згідно її заяви.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід віднести за рахунок позивача, згідно його заяви.

На підставі ст. ст.104, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України і керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 189, 197, 198, 200, 206, 247, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 83 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище ОСОБА_2.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» копію рішення, яке набрало законної сили, направити Вільногірському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану.

Суддя: підпис ОСОБА_6