Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Сокур О. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на особисте утримання,-

В С Т А Н О В И В:

19.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на особисте утримання, посилаючись на наступні обставини.

14 жовтня 2017 року між нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований Білоцерківським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що було складено відповідний актовий запис № 1578.

Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач добровільно самоусунувся від батьківських обовязків, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а сама вона не має матеріальної змоги його утримувати та забезпечувати всім необхідним для нормального розвитку та прожиття сина. В даний час позивач не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому потребує матеріальної вимоги на особисте утримання. Відповідач молода, фізично здорова людина, працює, отримує заробітну плату, не сплачує аліменти на користь інших осіб і має можливість сплачувати кошти на її особисте утримання до досягнення сином ОСОБА_4 трьохрічного віку. Судовим наказом від 12 жовтня 2018 року було стягнуто з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 аліменти, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягненням сином трьохрічного віку, тобто до 22 червня 2021 року (а.с. 2-3).

Ухвалою судді від 14 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 12-13).

В судове засіданні позивачка ОСОБА_5 не зявилась, надала до суду заяву, отримана судом 19.02.2019 року за вх. № 6703, в якій просила справу за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на особисте утримання розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, отримана судом 19.02.2019 року за вх. № 6701, в якій просив справу розглянути без його участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення аліментів на утримання позивачки.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення аліментів на особисте утримання, підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 14 жовтня 2017 року, який був зареєстрований Білоцерківським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що було складено відповідний актовий запис № 1578, про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 5), але на даний час проживають окремо.

Встановлено, що від даного шлюбу у подружжя народилася дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження, серії І-ОК № 387565, виданого Білоцерківським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 03 липня 2018 року, актовий запис № 839, де батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4).

Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання не надає.

Позивачка не працює, оскільки знаходиться на даний час у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, що підтверджується довідкою, яка видана 17.12.2018 року № 2923/10 Управлінням соціального захисту Білоцерківської міської ради київської області (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Визначаючи розмір стягуваних коштів на особисте утримання, суд врахував, що позивач не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області та їй призначено допомогу при народженні дитини з 01.07.2018 року по 01.07.2021 року, відповідач є фізично здоровою людиною, працездатним, аліменти на користь інших осіб не сплачує, заперечень проти позову до суду не надав.

Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та матері, матеріальне становище платника аліментів, а також ту обставину, що позовні вимоги визнані відповідачем, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на особисте утримання позивачки ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини х усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 75, ч. 2 ст. 84 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 206, 211, 247, 265, 273, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на особисте утримання підлягають задоволенню.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на особисте утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19 грудня 2018 року і до досягнення дитиною сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 трьохрічного віку, тобто до 22 червня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір на користь держави в сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 (адреса проживання: 09100, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2);

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса проживання: 09100, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1).

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_6