РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Перекупка І.Г.

при секретарі - Поліщук К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та з врахування уточненої позовної заяви, в якій просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 втративши право на проживання уу квартирі АДРЕСА_3. В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради за № 577 від 28.09.2000 року йому, як колишньому працівнику прокуратури м. Житомира, було виділено для проживання квартира АДРЕСА_3 за рахунок міськвиконкому зі зняттям з квартирного обліку. Позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з матір'ю відповідача, який за рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.09.2009 року розірвано. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06.10.2003 року вирішено задовольнити заяву ОСОБА_4 про усиновлення ним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та присвоїти дитині прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_1» та по-батькові «ІНФОРМАЦІЯ_1», дату та місце її народження залишити без змін, записати ОСОБА_1 батьком цієї дитини. Рішенням Богунського районного суду від 05.042018 року скасовано усиновлення ОСОБА_3 (після усиновлення - ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06.10.2003 року, внесено зміни в актовий запис про народження ОСОБА_6 № 1724 від 11.08.1998 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, змінивши по батькові з «ОСОБА_6» на «ІНФОРМАЦІЯ_4». Крім того, відповідач зі своєю матір'ю зареєстровані в спірній квартирі, як члени сім'ї та не проживають в ній більше 9 років. Жодних речей відповідача у спірній квартирі немає. Також відповідач не сплачує вартість нарахованих комунальних послуг, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище, а тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 01.11.2018 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що відповідач у спірній квартирі не проживає, тому просить задовольнити позовні вимоги та визнати його таким, що втратив право на користування квартирою.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог та просила відмовити в його задоволені за безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради за № 577 від 28.09.2000 року ОСОБА_1, як колишньому працівнику прокуратури м. Житомира, виділено для проживання квартира АДРЕСА_3 за рахунок міськвиконкому зі зняттям з квартирного обліку. (а.с. 9-10)

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06.10.2003 року вирішено задовольнити заяву ОСОБА_4 про усиновлення ним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та присвоїти дитині прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_1» та по-батькові «ІНФОРМАЦІЯ_1», дату та місце її народження залишити без змін, записати ОСОБА_1 батьком цієї дитини. (а.с. 17)

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.09.2009 року шлюб між ОСОБА_1, та ОСОБА_12 розірвано, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишено при матері. (а.с. 18)

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.04.2018 року скасовано усиновлення ОСОБА_3 (після усиновлення - ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06.10.2003 року, внесено зміни в актовий запис про народження ОСОБА_6 № 1724 від 11.08.1998 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, змінивши по батькові з «ІНФОРМАЦІЯ_1» на «ІНФОРМАЦІЯ_4». (а.с. 27)

Рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради № 163 від 21.08.2007 року про зарахування на квартирний облік та надання однокімнатної квартири АДРЕСА_1 вирішено надати її ОСОБА_1, житловою площею 25,02 кв.м., сім'я - 3 чоловіки. (а.с. 22)

Згідно копії довідки № 615 від 11.05.2018 року ПП «КВЖРЕП №8», в квартирі АДРЕСА_3, зареєстровано 2 (дві) особи: ОСОБА_1 (1970 р.н.), ОСОБА_6 (1998 р.н.). (а.с. 12)

Згідно копії акту про непроживання особи за місцем проживання за місцем реєстрації, № 44, який складений 26.09.2018 року комісією у складі паспортиста ОСОБА_7, юриста ОСОБА_13, майстра дільниці ОСОБА_8, у присутності сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, останні зазначили, що ОСОБА_6, 1998 р.н., за адресою АДРЕСА_2 не проживає з 2009 року. (а.с. 21)

У відповідності до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

У відповідності до статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

У відповідності до статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

На підставі статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно роз'ярень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (із наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З урахування пояснень наданих представником позивача в судовому засідання та письмових матеріалів справи вбачається, що місце проживання відповідача ОСОБА_3 як неповнолітньої на той час дитини за спільною згодою її батьків - позивача та колишнього чоловіка позивача - батька дитини було визначено з батьком, що суд вважає поважною причиною не проживання та відсутності відповідача в спірній квартирі.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЖК України до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, зокрема правила, передбачені статтями 71, 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього зв'язку з конкретним місцем.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі вказаного і керуючись ст. 13 ЦК України, ст.ст. 61, 64, 71, 72 ЖК України, ст. ст. 19, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 втративши право на проживання у квартирі АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомир протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 20.02.2019 року.

Суддя Богунського районного І.Г. Перекупка

суду м. Житомира