ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/3043/19
Провадження № 22-ц/4820/1856/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: представника апелянта Москалюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайоного суду Хмельницької області від 21 серпня 2019 року (суддя Вдовичинський А.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідач згідно укладеного договору №б/н від 14.05.2011 р. отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку».

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, тоді як відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Станом на 16.04.2019 року відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 14136,00 грн., яка складається з наступного:

- 6222,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 2579,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 3434,64 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

- 750 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також

- 500 грн. - штраф (фіксована частина), 649,33грн. - штраф (процентна складова).

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 14 136 грн. за кредитним договором №б/н від 14.05.2011 року, а також судові витрати у розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайоного суду Хмельницької області від 21 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Вважає вказане рішення незаконним, має місце однобічність та неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що укладаючи кредитний договір сторони власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №755/18246/15-ц, апелянт зазначає, що позичальник, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Окрім того, відповідно до заяви відповідач зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Банку.

За доводами апеляційної скарги відповідач укладання (не укладання) кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не довів відсутності заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 14.05.2011 р. відповідачем було оформлено в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої йому було надано Банком кредитну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, згідно з умовами якої ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 10).

У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а. с. 11-26).

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 16.04.2019 року 14 136,00 грн., яка складається з наступного: 6222,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2579,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3434,64 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 750 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штраф - 500 грн. фіксована частина, штраф - 649,33 грн. (процентна складова) (а. с. 4-9).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами (за прострочене зобов`язання, за несвоєчасність сплати боргу). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.05.2011 р. посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що у заяві позичальника від 14.05.2011 року процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Укладений між сторонами кредитний договір від 14.05.2011 р. у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Судом першої інстанції досліджено ту обставину, що згідно наданого Банком розрахунку заборгованості видно, що фактично відповідачем було отримано кредитних коштів у сумі 8912,61 грн. В той же час згідно того ж розрахунку Банку відповідачем фактично було погашено 9007,26 грн. заборгованості за тілом кредиту та 3027,94 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Оскільки фактично отримані у позивача кредитні кошти відповідачем було повернуто, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додатково 6222,30 грн. (заборгованість за тілом кредиту) та 2579,73 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту) задоволенню не підлягають.

Однак, з таким висновком Хмельницький апеляційний суд частково не погоджується.

Відповідач повідомлений про дату та місце розгляду справи.

Заперечення проти позову не надав, доказів, що він не знайомився з Умовами, Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, не навів.

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач теж не надав, тобто погодився з ним.

На суд статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова Верховного суду від 2 жовтня 2019 року справа № 201/17163/16-ц провадження № 61-13172св18).

Позивач надав докази про отримання відповідачем кредиту.

Розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за простроченим тілом кредиту. Крім того, на користь Банку підлягають стягненню суми штрафів (фіксована частина, процентна складова).

Розрахунок, здійснений судом, не відповідає розрахункам, наявним в матеріалах справи, тому висновок суду є передчасним.

Тому рішення слід скасувати, зі стягненням зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми заборгованості у розмірі 9951 грн. 36 коп.

Разом з цим, апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги Банку про стягнення пені за прострочене зобов`язання у розмірі 3434 грн. 64 коп. та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 750 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим в задоволені позову щодо стягнення нарахованої пені за прострочене зобов`язання у розмірі 3434,64 грн. та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 750 грн. слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатило 1921 грн., при поданні апеляційної скарги - 2881,50 грн. судового збору. На користь позивача задоволено 70,40% вартості позовних вимог, тому на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути 3380,96 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайоного суду Хмельницької області від 21 серпня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6222,30 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2579,73 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 649,33 грн., а всього у розмірі 9951,36 грн. задовольнити.

Стягнути на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001, зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області 23.12.2000 року, 9951,36 грн. заборгованості за кредитним договором.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» зі ОСОБА_1 3380,96 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 8 листопада 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк