"27" лютого 2019 р.
Справа №642/6860/18
Провадження №2/642/164/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - Шрамко Л.Л.
з участю секретаря - Бондаренко В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних та неустойки,
Позивач у листопаді 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проценти за користування коштами, три проценти річних за період з 01.02.2016 по 28.11.2018 еквівалентні 29 860 доларам США за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення та неустойку за прострочення виконання зобовязань за період з 01 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року в розмірі 14 434 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 21 липня 2010 року між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за № 2510. За договором позики відповідачі отримали в борг валютні цінності у вигляді 65 000 (шістдесят п'ять тисяч) доларів США та зобовязалися повернути кошти не пізніше 21 липня 2011 року у порядку та в строки, передбачені договором. Відповідачами були порушені зобовязання за договором, свої зобовязання вони виконали лише частково. Неповернутими залишилася сума позичених коштів в розмірі 56 250 (пятдесят шість тисяч двісті пятдесят) доларів США. Рішеннями суду від 21.11.2013 року та 29.01.2014 року з відповідачів було стягнуто суму боргу, проценти за користування позикою, а також пеню та судові витрати. Для примусового виконання вказаних судових рішень та стягнення заборгованості позивач звернувся до Ленінського ВДВС ХМУЮ із заявами про відкриття виконавчих проваджень. Були відкриті виконавчі провадження про стягнення з відповідачів заборгованості. Оскільки відповідачі не виконали рішення судів, позивач повторно звернувся до суду. Рішенням від 24 червня 2015 року апеляційний суд Харківської області стягнув з відповідачів проценти за користування коштами, три проценти річних, неустойку та судовий збір. Для примусового виконання цього рішення суду та стягнення заборгованості, позивач звернувся до Ленінського ВДВС ХМУЮ із заявами про відкриття виконавчих проваджень, були відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості з відповідачів. Однак, боржники свої зобовязання не виконали, у звязку з чим позивач змушений був втретє звернутися до суду. 31 серпня 2016 року Ленінським районним судом м.Харкова було ухвалено рішення про стягнення з відповідачів солідарно процентів за користування коштами, трьох процентів річних, а також неустойки. Позивач знову звернувся до ВДВС з заявами про відкриття виконавчих проваджень та стягнення з відповідачів заборгованості. Однак, відповідачі свої зобовязання з повернення заборгованості так і не виконали, у звязку з чим він змушений знову звернутися до суду з вимогами про стягнення з відповідачів процентів за користування коштами, трьох процентів річних і передбаченої договором позики неустойки за період з 01 лютого 2016 року по день предявлення цього позову 28 листопада 2018 року на загальну суму 15273225,27 грн.
Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій росив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував,
Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов суду не надали.
Суд вважає, що відповідачі не з'явились до суду без поважних причин, не подали відзиву, тому, за відсутності заперечень позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У звязку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави для припинення зобовязання визначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Як зазначено у ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 545 ч. 3 ЦК України виконання боржником свого обов'язку підтверджує наявність у боржника боргового документа.
Доказів виконання боржником зобовязання у повному обсязі суду не надано.
Згідно з положеннями ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Судом встановлено, що 21.07.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким відповідачі отримали від позивача 65 000 доларів США, які зобов'язалися повернути частинами з розстроченням з кінцевим терміном повернення боргу до 21.07.2011 року та у порядку, передбаченим відповідним графіком виплат. Позивачі отримали обумовлену в договорі суму, однак свої зобов'язання повністю не виконали.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 58481 доларів США, що складає 467 438,63 грн. та судовий збір в сумі 179,74 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 9818 доларів США, суми штрафу (пені) в розмірі 7826000,00 грн. відмовлено.

Рішенням судової колегії у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2014 року рішення Ленінського районного суду від 21.11.2013 року змінено. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за договором позики проценти за користування позикою в розмірі 9 818 доларів США, що складає 78475,27 грн., а також - пеню 28000 грн., а всього 106475,27 грн., а також в рахунок відшкодування понесених судових витрат - з кожного на користь позивача по 2469,75 грн.

01 квітня 2015 року рішенням Ленінського районного суду м.Харкова було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних, неустойки та судових витрат.

24 червня 2015 року апеляційний суд Харківської області скасував рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 01 квітня 2015 року та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 21 липня 2010 року проценти за користування коштами за період з 05 жовтня 2012 року по 10 грудня 2014 року у сумі 10 245 доларів США, що за курсом НБУ становило 220 531 грн.; три проценти річних за період з 05 жовтня 2012 року по 10 грудня 2014 року у сумі 3 680 доларів США, що за курсом НБУ становило 79 214 грн. 64 коп.; неустойку за період з 10 грудня 2013 року по 10 грудня 2014 року у сумі 100 000 грн. 00 коп., а також стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 5 481 грн. - по 2 740 грн. 50 коп. з кожного.

31 серпня 2016 року рішенням Ленінського районного суду м.Харкова з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 стягнено проценти за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 10 грудня 2014 року по 01 лютого 2016 року в сумі 404 074 (чотириста чотири тисячі сімдесят чотири) грн. 10 коп., що еквівалентно 15 752 дол. США за курсом НБУ станом на 31.08.2016 р., три проценти річних від суми боргу за період з 10 грудня 2014 року по 01 лютого 2016 року в сумі 49560 (сорок девять тисяч пятсот шістдесят) грн. 12 коп., що еквівалентно 1 932 дол. США за курсом НБУ станом на 31.08.2016 р., а також неустойку за період з 10 грудня 2014 року по 01 лютого 2016 року в розмірі 50000 (пятдесят тисяч) грн.

На примусове виконання зазначених рішень позивачем були отримані виконавчі листи, на підставі яких в відділом державної виконавчої служби відкриті виконавчі провадження.

Позивач ставить питання про стягнення загальної суми процентів за користування позикою та трьох процентів річних, а також неустойки (штрафу) за період з 01 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позивальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Проценти річних, про які йдеться у ч.2 ст. 625 ЦК України необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених ст.536 ЦК України. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобовязання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобовязанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у ст.536 ЦК України це плата за користування чужими коштами.

Тому, зокрема, якщо в законі або договорі, укладеному сторонами, не передбачено розмір процентів за користування чужими коштами, то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення трьох процентів (якщо інший їх розмір не передбачено договором або законом), за наявності порушення боржником грошового зобовязання. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх рівень визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Відповідно офіційних даних, облікова ставка Національного Банку України з 01.02.2016 по 21.04.2016 складала 22%, в період з 22.04.2016 по 26.05.2016 19%, з 27.05.2016 по 23.06.2016 - 18%, в період з 24.06.2016 по 28.07.2016 16,5%; з 29.07.2016 по 15.09.2016 15,5%, в період з 16.09.2016 по 27.10.2016 15%, в період з 28.10.2016 по 13.04.2017 14%, в період з 14.04.2017 по 25.05.2017 13%, в період з 26.05.2017 по 26.10.2017 -12,5%, в період з 27.10.2017 по 14.12.2017 13,5%, в період з 15.12.2017 по 25.01.2018 14,5%, в період з 26.01.2018 по 01.03.2018 16%, в період з 02.03.2018 по 12.07.2018 17%, в період з 13.07.2018 по 06.09.2018 17,5%, в період з 07.09.2018 по 28.11.2018 -18%.

Таким чином, сума процентів за користування позикою розрахована наступним чином.

За період з 01.02.2016 по 21.04.2016 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 81 (кількість днів) х 22% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 2746 дол. США.

За період з 22.04.2016 по 26.05.2016 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 35 (кількість днів) х 19% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 1024 дол. США.

За період з 27.05.2016 по 23.06.2016 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 28 (кількість днів) х 18% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 776 дол. США.

За період з 24.06.2016 по 28.07.2016 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 35 (кількість днів) х 16,5% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 889 дол. США.

За період з 29.07.2016 по 15.09.2016 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 49 (кількість днів) х 15,5% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 1170 дол. США.

За період з 16.09.2016 по 27.10.2016 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 42 (кількість днів) х 15% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 970 дол. США.

За період з 28.10.2016 по 13.04.2017 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 168 (кількість днів) х 14% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 3624 дол. США.

За період з 14.04.2017 по 25.05.2017 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 42 (кількість днів) х 13% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 841 дол. США.

За період з 26.05.2017 по 26.10.2017 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 154 (кількість днів) х 12,5% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 2966 дол. США.

За період з 27.10.2017 по 14.12.2017 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 49 (кількість днів) х 13,5% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 1019 дол. США.

За період з 15.12.2017 по 25.01.2018 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 42 (кількість днів) х 14,5% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 938 дол. США.

За період з 26.01.2018 по 01.03.2018 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 35 (кількість днів) х 16% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 863 дол. США.

За період з 02.03.2018 по 12.07.2018 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 133 (кількість днів) х 17% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 3484 дол. США.

За період з 13.07.2018 по 06.09.2018 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 56 (кількість днів) х 17,5% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 1510 дол. США.

За період з 07.09.2018 по 28.11.2018 (56250 доларів США (сума заборгованості) х 82 (кількість днів) х 18% (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 2274 дол. США.

Загальна сума за користування процентами за період з 01 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року складає 25 094 доларів США (2746+1024+776+889+1170+970+3624+841+2966+1019+938+863+3484+1510+2274= 25094).

Позивач просить стягнути на його користь 3% річних за період з 01.02.2016 по 28.11.2018 року, тобто за 1031 день, що становить 4766 долари США, які розраховані за формулою: 56250 доларів заборгованості : 365 днів : 100 х 3 х 1031 днів прострочення = 4766 доларів США.

Згідно розяснень Верховного Суду України щодо застосування ст.625 ЦК України, слід мати на увазі, що проценти, визначені ст. ст. 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України є платою за користування чужими грошовими коштами, яка за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обовязку, нового додаткового обовязку у вигляді відшкодування матеріальних втрати кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інших розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідачів 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 4766 доларів США та загальних процентів за користування позикою в розмірі 25094 доларів США на підставі ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою.

Пунктом 6 договору позики від 21.07.2010 року визначено, що за прострочення виконання своїх зобовязань позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 14000 грн. за кожен день прострочення.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положення цього пункту відповідає ч.1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої, неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання.

Обовязок відповідачів повернути борг за зазначеним договором чинний, цей договір не визнаний нікчемним та недійсним, що підтверджується відповідними рішеннями та ухвалами судів, що містяться у матеріалах справи, тож підлягає виконанню. Обовязки щодо повернення позики з боку позивачів на сьогоднішній день не виконані, відповідно до п. 6 Договору сплата неустойки передбачена за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням боржником зобовязання.

Позивачем обрахована неустойка за неналежне виконання відповідачами своїх обовязків з повернення позики за 1031 днів в період з 01 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року на загальну суму 14 343 000 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений судом за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом вказаної норми, зменшення розміру неустойки це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розмірі неустойки за власною ініціативою.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у Постанові № 6-100цс14 від 03.09.2014 року.

Суд, враховуючи занадто високий розмір неустойки, не співмірність розміру боргу з розміром штрафних санкцій, розмір штрафу, порівняно зі збитками позивача, яких він зазнав від прострочення виконання відповідачами зобовязань по договору позики від 21.07.2010 року, враховуючи позицію, що неустойка не повинна перетворюватися на джерело збагачення, з урахуванням принципів розумності та справедливості приходить до висновку про необхідність зменшення визначеної позивачем неустойки, що підлягає стягненню, та визначає її в розмірі 50 000 грн.

В абз. 2,3 п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 зазначено, що в разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Відповідно до офіційного курсу Національного Банку України, встановленого на 27.02.2019 року курс долара США до гривні встановить 26,98262800 грн. за 1 долар США.

Відтак, суми, які підлягають стягненню з відповідачів становлять:

25094 доларів США (загальна сума процентів за користування позикою) 677 102 грн. 06 коп.;

4766 доларів США (сума трьох процентів річних) 128 599 грн. 20 коп.

сума неустойки 50000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів слід стягнути витрати по сплаті судового збору по 4 278 грн. 50 коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1046, 1047-1050 ЦК України, ст.ст.89, 141, 209, 258-259, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 61098, м.Харків, пров.Куряжанський, буд. 13), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 місце проживання: 61098, м.Харків, пров.Куряжанський, буд. 13) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: 61024, АДРЕСА_1), проценти за користування коштами за період з 01 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року в сумі еквівалентній 4 766 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.02.2019 становить 128 599 (сто двадцять вісім тисяч пятсот девяносто девять) грн. 20 коп., три проценти річних від суми боргу за період з 01 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року в сумі, еквівалентній 25 094 долари США, що за курсом НБУ станом на 27.02.2019 становить 677 102 (шістсот сімдесят сім тисяч сто два) грн. 06 коп., а також неустойку за період з 01 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 61098, м.Харків, пров.Куряжанський, буд. 13), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 місце проживання: 61098, м.Харків, пров.Куряжанський, буд. 13) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: 61024, АДРЕСА_1) по 4 278 (чотири тисячі двісті сімдесят вісім) грн. 50 коп. з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Ленінського районного суду м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Л.Л.Шрамко