Справа № 570/4847/18
Номер провадження 2/570/345/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника органу опіки та піклування ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в підготовчому судовому засіданні) цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про з позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками малолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 09.08.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, а саме по 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи 27.05.2017 року і до повноліття дитини, а також, по 670 грн. додаткових витрат на лікування сина, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягненням ним повноліття. Однак, відповідно до листів Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області станом на 01.07.2018 заборгованість за сплату аліментів в твердій грошовій сумі становила 42 812, 90 грн., а заборгованість зі сплати додаткових витрат на лікування становила 39 139, 35 грн. Додатково позивачка зазначає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, життям сина не цікавиться, не виявляє бажання піклуватись, не приймає участі у його фізичному, духовному, моральному вихованні. Крім того, небажання відповідача спілкуватись зі позивачкою та сином негативно проявляється в неможливості виїзду сина за кордон на оздоровлення та міжнародні змагання. З огляду на зазначене позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити, позбавивши батьківських прав ОСОБА_3, відносно його малолітнього сина. Просить понесені судові стягнути з відповідача.

У строк, встановлений судом, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. В обґрунтування зазначає, що він має за бажання спілкуватись з сином, ним ніколи не вчинялись жодні дії, що б свідчили про негативний вплив на виховання дитина, її фізичний чи духовний розвиток. Додатково зазначає, що позивачка жодного разу не зверталась до нього з проханням про надання згоди на виїзд сина за кордон.

Зазначений позов був виділений в окреме провадження на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 23.11.2018 р. з позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.

Позивачкою не було заявлене клопотання про допит свідків.

Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Надала суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. В подальшому просить справу розглядати без її участі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Поти задоволення позовних вимог не заперечував та просить не приймати до уваги поданий відзив.

Представник органу опіки та піклування підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

Судом приймається до уваги, що за положеннями статті 49 Цивільного процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості продовження розгляду справи без участі позивачки.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Сторони є батьками малолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Протягом тривалого часу відповідач з сином не бачиться, ухиляється від виконання обовязків з його виховання, не піклується про його здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Догляд за малолітньою дитиною здійснює його мама позивачка ОСОБА_2, з якою дитина і проживає та перебуває на її повному утриманні та вихованні.

Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідач не цікавляться життям сина, не приділяє увагу його вихованню та не надає матеріальної допомоги на його утримання.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Таким чином відповідач не виконує приписи СК України щодо належного виховання та матеріального забезпечення дитини.

При прийнятті рішення суд зважає на положення діючого законодавства.

Позивачка покликалася на положення ч.2 ст. 150 СК України (батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток); ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» (виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.).

Суд погоджується з тими доводами, які були наведені позивачкою.

Обов'язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов'язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов'язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов'язку - виховувати дитину.

Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки зобов'язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов'язаний зі здоров'ям дитини.

Обов'язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю.

Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов'язків з виховання та утримання дитини.

А згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону.

Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що заявлений позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним.

Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають до застосування норми законодавства, на які покликалася позивачка; і у суду немає підстав для їх незастосування. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2до ОСОБА_3; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав - задоволити повністю.

ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1; зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) позбавити батьківських прав стосовно його малолітньої дитини:

сина ОСОБА_5, 23.01.2008 р.н (актовий запис про народження № 259, зроблений 28.01.2008 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1; зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користьОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП - НОМЕР_2, мешканки: АДРЕСА_1) 50% судового збору , що складає суму 352 грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, мешканці: АДРЕСА_1) 352 грн. 40 коп. 50% судового збору із загальної суми 704, 80 грн., що був сплачений згідно реквізитів квитанції № 3815 від 03.10.2018 року, одержувач коштів - АТ "Ощадбанк", МФО 300465.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, мешканка: АДРЕСА_1).

Відповідач: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 28.02.2019 року