Номер провадження: 22-ц/813/6553/19
Номер справи місцевого суду: 520/4905/19
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Громіка Р.Д.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особі: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова Ірина Іванівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лутченко Алла Анатоліївна, про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особі приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова І.І., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., про визнання заповіту недійсним.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , оскільки відповідач може вільно розпоряджатись спірним майном.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2019 року в задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), треті особі приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова Ірина Іванівна ( АДРЕСА_4 ), приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лутченко Алла Анатоліївна ( АДРЕСА_5 ), про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), треті особі приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова Ірина Іванівна ( АДРЕСА_4 ), приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лутченко Алла Анатоліївна ( АДРЕСА_5 ), про визнання заповіту недійсним суд передчасно дійшов зазначеного висновку, виходячи з того, що жодних належних доказів, які б підтверджували про наміри відповідача відчужити спірний нерухомий об`єкт, або ж свідчили б про недобросовісну поведінку сторони відповідача, матеріали справи не містять, а стороною позивача надані не були.

Проте колегія судів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 11 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особі приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова І.І., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., про визнання заповіту недійсним.

У момент прийняття спадщини матері позивачу стало відомо про наявність іншого спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 , якій ОСОБА_3 залишити у спадок Ѕ квартири за адресою АДРЕСА_2 . що викликало сумніви у позивача щодо дійсності заповіту.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали з порушенням процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374,379, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2019 року скасувати, справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11.11.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік