ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 591/746/16-ц

провадження № 61-24711 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_3 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2017 рокув складі колегії суддів Бойка В. Б., Шевченка В. А., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до ОСОБА_2 і просив стягнути з відповідача, з урахуванням виплаченої страхової суми та франшизи, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 37 270 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 березня 2015 року в м. Суми на вул. Набережна близько 08 год. 00 хв. відбулося зіткнення автомобіля марки «Opel» моделі «Astra», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_1 , із автомобілем марки «Рута», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ФОП ОСОБА_2 та яким керував під час виконання трудових обов`язків водій ОСОБА_3

Оскільки винним у ДТП є водій ОСОБА_3 , автомобілю позивача завдана майнова шкода в розмірі 57 270 грн, а розмір з виплаченої страхової суми та франшизи є меншим, ОСОБА_1 просив стягнути різницю між завданою шкодою та страховою виплатою з власника машини - ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження в справі відмовлено, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37 270 грн в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди.

Суд першої інстанції виходив із того, що факт завдання майнової шкоди відповідачем підтверджений належними та допустими доказами, а тому наявні правові підстави для стягнення майнової шкоди.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки на час скоєння ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , діяльність якого не припинена, тому належним відповідачем у даній справі є ФОП ОСОБА_2 як суб`єкт підприємницької діяльності, а не фізична особа ОСОБА_2

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заперечення на касаційну скаргу

Заперечення на дану касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від інших учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 21 березня 2015 року, близько 08 год. 00 хв. у м. Суми на вул. Стрілка відбулося зіткнення автомобіля марки «Opel» моделі «Astra», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_1 , із автомобілем марки «Рута», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ФОП ОСОБА_2 та яким керував під час виконання трудових обов`язків водій ОСОБА_3 .

Згідно зі складеним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєній ДТП.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187, частини першої статті 1172 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

Частиною другою статті 50 ЦК України встановлено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Статтями 11, 33 ЦПК України передбачено, що заміна неналежного відповідача судом можлива лише як результат вирішення клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Суд не наділений самостійним правом без відповідного клопотання позивача здійснювати заміну первісного відповідача або залучати в якості співвідповідача іншу особу.

З огляду на викладене, правильним є висновок апеляційного суду, що даний позов поданий до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем у даній справі є ФОП ОСОБА_2 як суб`єкт підприємницької діяльності, а не фізична особа ОСОБА_2 , а тому відсутні правові підстави для його задоволення.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук