провадження №2/756/6293/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Луценко О.М.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Оболонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Оболонська районна м. Києві державна адміністрація, Управління (Центр) надання адміністративних послуг Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Оболонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про зняття арешту з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва по справі №756/1338/14-к; провадження 1-кс/756/1192/14 від 30.09.2014 за номером про обтяження: 7253266 від 07.10.2014.

З позовної заяви вбачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 30.09.2014 в межах досудового розслідування в межах кримінального провадження за клопотанням слідчого СВ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві Чабана А.О., слідчим суддею Оболонського районного суду м. Києва Мамонтовою І.Ю. було постановлено ухвалу про накладення арешту на вказану вище квартиру.

У відповідності із частиною 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Зняття арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження, розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, відтак даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17-ц (провадження № 14-326цс18).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тому позивачу слід відмовити у відкритті провадження та роз`яснити його право на звернення до належного суду у порядку кримінального судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 186 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Оболонська районна м. Києві державна адміністрація, Управління (Центр) надання адміністративних послуг Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття арешту з нерухомого майна.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку кримінального судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її вручення через суд першої інстанції;

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Суддя: О.М. Луценко