Справа № 459/1156/19 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/3138/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Приколоти Т.І., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

23.04.2019 представник позивача звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просить стягнути з останнього: 81 379, 93 коп. страхового відшкодування; 16 833,89 грн. пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, 3 % річних, інфляційних втрат; 5 800,00 грн. понесених судових витрат пов`язаних з професіною правничою допомогою.

В обґрунтування позову посилався на те, що 20 вересня 2017 року на автодорозі сполученням «Львів-Червоноград-Ковель» на вул. Шахтарська, біля будинку №19 Сокальського району Львівської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «OPEL ASTRA» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер на місці пригоди. 31 грудня 2018 року постановою старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000741 від 21.09.2017, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки ««OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу АМ/0768586 у ПАТ «HACK «ОРАНТА». 05.01.2018 р. ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Поліс» на адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах позивача , на підставі якої в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» зареєстровано страхову справу. Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 153 600, 00 грн., з яких: 38 400, 00 грн. - моральна шкода, 115 200, 00 грн. - відшкодування на утримання матері інваліда ІІІ-ої групи. Зазначає, що страховою компанією здійснено часткову виплату страхового відшкодування потерпілій, що включає: відшкодування моральної шкоди в розмірі 38 400, 00 грн. та відшкодування на утримання у розмірі 26 268, 07 грн.. Наступні виплати страхового відшкодування страхова компанія розстрочила на щомісячні платежі. Вказане рішення страхової компанії щодо розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання матері загиблого суперечить ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому просив позов задоволити.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської облласті від 12.08.2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) суму страхового відшкодування та штрафних санкцій в розмірі 98 213 (дев`яносто вісім тисяч двісті тринадцять) грн. 82 коп., з яких: страхове відшкодування в розмірі 81 379, 93 грн.; нарахована пеня у розмірі 13 551, 43 грн.; 3% річних в розмірі 1 150, 47 грн.; інфляційні втрати у розмірі 2 131, 99 грн..

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката у розмірі 5 800 (п`ять тисяч вісімсот) грн..

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 982,14 грн. (стягувач: Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення Червоноградського міського суду Львівської облласті від 12.08.2019 року оскаржив відповідач Публічне акціонерне товариство «Національакціонерна страхова компанія ОРАНТА» в особі представника Гульки Н.О. Вважає даний позов в цілому передчасним, необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення таким, що не відповідає нормам матеріального права.

Вказує, що представник позивача неправильно трактує норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України і цим вводить суд в оману. Зазначає, що п. 2.1 ст. 2 Закону передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до п. п. 27.2 ст. 27 Закону страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, дана норма спеціальною для даного виду виплати, тому період здійснення виплат утриманцям регулюється в системному зв`язку статей 36 Закону та 1200,1202 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, зазначає, що ПАТ «НАСК ОРАНТА» правомірно здійснила розтермінування виплати страхового відшкодування на підставі п.п. 27.2 ст 27 Закону, п. 1 ст. 1200 ЦК України та ч. 1 ст. 1202 ЦК України, тому немає ніяких підстав для стягнення НАСК «ОРАНТА» на користь Позивача страхового відшкодування оскільки страхове відшкодування виплачується НАСК «ОРАНТА» щомісячно. Правомірність своєї позиції обґрунтовує практикою Верховного Суду (справа №1552/6877/16-к), у якій на його думку вказано про застосування ст. 1200 ЦК України у тотожних правовідносинах. З наведених фактів вважає безпідставність нарахування пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, 3 % річних, інфляційних втрат. Також вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо сплати витрат на професійну правничу допомогу адвоката не підлягають задоволенню, оскільки позов є безпідставним.

Просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив про безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить рішення Червоноградського міського суду Львівської облласті від 12.08.2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що положеннями ЦК України передбачається загальний порядок відшкодування шкоди безпосередньо особами, що її завдали, тоді як Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає порядок виплати саме страхового відшкодування спеціальним суб`єктом господарювання - страховою компанією та регламентує відносини між ними та особами, які мають право на таке відшкодування. Крім того, звертає увагу на те, що ст. 27.2 Закону, якою передбачено право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, відсилає до ст. 1200 ЦК України, якою визначено коло осіб, які мають право на таке відшкодування. При цьому, порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, визначений ст. 1202 ЦК України, до якої ст. 27.2 Закону посилань не містить, оскільки порядок та строки виплати страхового відшкодування визначені самим Законом, а саме ст. 36.2 Закону.

Згідно ч.1ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що згідно з постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Горбаль М.М. від 31.12.2018, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000741 від 21.09.2017, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Як видно зі змісту даної постанови слідчого, 20 вересня 2017 року приблизно о 20:05 год. на автодорозі сполученням «Львів-Червоноград-Ковель» у с. Межиріччя на вул. Шахтарська, біля будинку №19 Сокальського району Львівської області, автомобіль марки «Оpel Аstra» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив зіткнення (наїзд) із велосипедом під керуванням велосипедиста ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 22.09.2017, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_4 . На час смерті останнього, позивачка перебувала на його утриманні, що стверджується довідкою Гірницької селищної ради Львівської області №1648 від 18.12.2017.

Відповідно копії довідки Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради від 14.08.2014 за №1092 та довідки Червоноградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Львівській області від 12.04.2018 за №1114, позивач є інвалідом ІІІ-ої групи з дитинства, перебуває на обліку у ПФУ, та отримує державну соціальну допомогу призначену відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам», а також пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки ««Оpel Аstra», реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу АМ/0768586 у ПАТ «HACK «ОРАНТА».

05.01.2018 ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Поліс» на адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах позивача, на підставі якої в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» зареєстровано страхову справу №652

Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 153 600, 00 грн., з яких: 38 400,00 грн. - моральна шкода, 115 200, 00 грн. - відшкодування на утримання матері.

Станом на 02.08.2019 страховою компанією здійснено часткову виплату страхового відшкодування потерпілій в розмірі 72 220, 07 грн., що включає: відшкодування моральної шкоди в розмірі 38 400,00 грн. та відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника у розмірі 33 820,07 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який визначає спеціальні по відношенню до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та дійшов висновку, що позовні вимоги є підставним і такими, що підлягають до задоволенню. Враховуючи, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не виплатило належного страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, суд першої інстанції прийшов до висновку, що страховик на підставі п. 36.5 Закону зобов`язаний сплатити потерпілій пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, а саме за період з 12.02.2019 по 02.08.2019 у розмірі 13551, 43 гривень.

З правильністю та обґрунтованістю таких висновків суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Разом з тим, відповідно до статті 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що регулює спільні правовідносини, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 27.5 цього Закону встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту - 153 600, 00 грн., з яких: 38 400,00 грн. - моральна шкода, 115 200, 00 грн. - відшкодування на утримання матері.

Станом на 02.08.2019 страховою компанією здійснено часткову виплату страхового відшкодування потерпілій в розмірі 72 220, 07 грн., що включає: відшкодування моральної шкоди в розмірі 38 400,00 грн. та відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника у розмірі 33 820,07 грн.

Наступні виплати страхового відшкодування на утримання позивачки у розмірі 81 379, 93 грн. страхова компанія розстрочила на щомісячні платежі до жовтня 2023 року, керуючись п. 27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV та ст. ст. 1200, 1202 ЦК України.

Проте, розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання матері загиблого суперечить положенню ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на наступне.

Статтею 36.2 вищевказаного Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, вказана вище норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не дає страховику право на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Однак, всупереч ст. 36.2 Закону, страховиком здійснено лише часткову виплату страхового відшкодування.

Згідно із ст. 2.1 Закону відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, України, то застосовуються норми цього Закону.

Стаття 1202 ЦК України передбачає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого здійснюється щомісячними платежами.

ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Тобто, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак, саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права. Мотиви апеляційної скарги про те, що представник позивача неправильно трактує норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України чим вводить суд в оману, є безпідставними і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Питання стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування регулюється ст. 36.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що застосовується до спірних правовідносин, так як вони виникли з приводу неналежного виконання обов`язків страховиком за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Встановлено, що з моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше одного року, однак ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не виплачено належного страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, що свідчить про прострочення такої виплати з вини страхової компанії, а тому страховик на підставі п.36.5 Закону зобов`язаний сплатити потерпілій пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, а саме за період з 12.02.2019 по 02.08.2019 року у розмірі 13551.43 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, тому таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

ПАТ НАСК «Оранта» прострочило виконання грошового зобов`язання, тому стягненню на користь позивача підлягають також інфляційні втрати у розмірі 2 131,99 грн. та 3% річних у розмірі 1 150,47 грн.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на практику Верховного Суду, викладену у справі №1552/6877/16-к, зокрема щодо правил застосування статті 1200 ЦК України та статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як зі змісту такої не вбачається, що стаття 1200 ЦК України застосована саме в аспекті, викладеному представником відповідача: виплати страхового відшкодування щомісячними платежами чи одноразовим платежем.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу належить довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу надано детальний опис наданих послуг від 02.08.2019, а також копію квитанції від 02.08.2019 про сплату 5 800 грн (а.с. 55-56). На спростування витрат докази не надані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської облласті від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 08.11.2019

Головуючий

Судді