Справа № 592/165/18
Провадження № 2/591/159/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Майбороди А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаним позовом, та свої вимоги мотивує тим, що 22 жовтня 2015 року між ним та відповідачем - фізичною особою, адвокатом ОСОБА_2 був укладений договір №263-1 про надання адвокатом послуг у кримінальній справі.

Згідно вказаного договору відповідач зобовязувався здійснювати захист позивача у кримінальному провадженні № 0000385 від 06 липня 2015 року, а позивач зобовязався сплатити відповідачу гонорар за надані послуги.

Відповідно до п.8.1. розділу 8 договору «Гонорар адвоката» за угодою складав 100 000, 00 грн., який мав бути сплачений позивачем рівними частками, а саме 50000,00 грн. по закінченню досудового розслідування, наступні 50000,00 грн. з моменту направлення обвинувального акту до суду. Разом з тим направлення обвинувального акту до суду згідно КПК є компетенцією слідчого, прокурора, а не адвоката. За цим договором позивачем було сплачено відповідачу 2000 доларів США, що дорівнює станом на день подачі позову близько 60000,00 грн. в національній грошовій одиниці. Крім того, при укладенні первісного договору від 15 липня 2015 року про надання адвокатських послуг на користь позивача, останній також сплатив відповідачу 15 000,00 грн. за здійснення захисту у цьому ж кримінальному провадженні. Загалом позивач виплатив відповідачу 75 000,00 грн. Разом з тим, відповідач, в липні 2016 року, звернувся до суду з позовом про стягнення додатково 70 600,00 грн.

Позивач зазначає, що укладений договір № 263-1 про надання адвокатських послуг суперечить вимогам ст.203 п.п.1,3 ЦК України, оскільки зміст правочину не може суперечити цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним устоям суспільства. Крім того волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Розмір гонорару був відповідачем призначений всупереч вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», його розмір не відповідав складності справи - одноепізодна справа, проста кваліфікація злочину, посередні кваліфікація та досвід адвоката, угода про визнання винуватості, матеріальний стан відповідача, кількість затраченого позивачем часу для виконання функцій захисту - ніяким чином не дозволяли позивачу встановлювати у доволі простій справі захмарний гонорар у 100000 грн., бо це фактично є мародерство та використання безпорадного стану клієнта, який на той час знаходився під вартою.

Тому призначення позивачем безпідставного, завищеного гонорару в розмірі 100000 грн. у простій одноепізодній справі з угодою про визнання винуватості не відповідає ні духу, ні букві закону та є аморальним вчинком який суперечить Правилам адвокатської етики. В п.14.2 договору зазначено, що він припиняє свою дію після закінчення розгляду справи в суді першої інстанції та підписання сторонами акту прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг). Доказів підписання, як і самого акту відповідач не надав.

Сам договір з адвокатом в частині розрахунків за виконану роботу, терміну дії договору, його припинення є суперечливими. Так в п.8.1 договору вказано: «... гонорар адвоката за угодою складає 100000 грн., який буде сплачений клієнтом рівними частками, а саме: 50 тис. грн. по закінченню досудового розслідування, наступні 50 тис. грн. з моменту направлення обвинувального акту до суду». При цьому не зазначено, на які цілі буде витрачено ці кошти, коли виникає зобовязання про сплату коштів, як це повязано з виконанням зобовязань стороною.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу сторона має подати детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також, розмір витрат на оплату послуг адвокату має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, в тому числі публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в договорі №263-1 (п.8.1) взагалі не зазначено на які цілі відповідач вимагає сплатити 50 000,00 грн., не беручи до уваги навіть те, що відсутні будь які докази надання правничої допомоги на цій стадії та відсутність акту прийому-передач виконаних робіт.

Вже після подання позову до суду, зясувалися нові обставини, які є додатковими підставами для визнання положень договору № 263-1 недійсними, а саме згідно додатково отриманими стороною позивача документами встановлено, що захист позивача ОСОБА_1 виконувався відповідачем ОСОБА_2 не на підставі договору №263-1 від 22 жовтня 2015 року, а на підставі зовсім іншого договору без номеру від 13 липня 2015 року, який було укладено з метою захисту ОСОБА_1 у кримінальному провадженні. Саме цей договір надавався відповідачем у всіх справах, які стосувалися інтересів позивача та розглядалися судами. Цей договір також був підставою для виконання функцій захисту позивача у кримінальному провадженні, яке стосувалося ОСОБА_1 за ст. 263 ч.1 КК України і не передбачав обовязку клієнта сплачувати будь-які кошти на користь відповідача, а також укладати будь-які інші договори стосовно предмету договору в наступному.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати недійсним пункти 8.1 договору №263-1 про надання адвокатом послуг у кримінальній справі, укладений між позивачем та відповідачем 22 жовтня 2015 року в частині визначення розміру гонорару в сумі 100 000, 00 грн. та п.п.9.2; 10.3 в частині позбавлення права позивача вимагати повернення гонорару.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2018 року зазначена справа передана на розгляд до Зарічного районного суду м. Суми для розгляду за підсудністю.

15 лютого 2018 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми позов ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано у строк не більше 10 днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки.

21 лютого 2018 року на адресу суду надійшов уточнений позов.

22 лютого 2018 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми позов ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано у строк не більше 10 днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки.

28 березня 2018 року ухвалою Зарічного районного суду м Суми у зазначеній справі було відкрито провадження, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 25 квітня 2018 року о 10-00 год.

25 квітня 2018 року розгляд справи відкладено на 08 травня 2018 року об 11 год. 00 хв. у звязку з неявкою в судове засідання позивача та відсутністю відомостей про його належне повідомлення про дату та час судового засідання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про обєднання в одне провадження позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним (цивільна справа №592/165/18) та позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу ( цивільна справа№591/443/16-ц) відмовлено; в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 05 липня 2018 року.

05 липня 2018 року у звязку з клопотанням відповідача та представника відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 05 вересня 2018 року о 13 год. 10 хв.

05 вересня 2018 року у звязку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 03 жовтня 2018 року об 11 год. 00 хв.

03 жовтня 2018 року у звязку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 11 жовтня 2018 року об 11 год. 00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено зазначену справу для розгляду по суті на 18 грудня 2018 року.

18 грудня 2018 року у звязку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 18 лютого 2019 року о 14 год. 00 хв.

В судове засідання учасники справи не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату в звязку з його участю у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу відносно особи, який відбудеться у Ковпаківському районному суді м. Суми, проте доказів на підтвердження перебування такого клопотання в суді, а також відомостей про призначений час судового засідання суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором.

Відповідно до договору №263-1 про надання адвокатом послуг у кримінальній справі на стадії розгляду досудового розслідування та у суді першої інстанції від 22 жовтня 2015 року, адвокат ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір, відповідно до п.1.1 якого адвокат зобовязується за дорученням клієнта на умовах та в порядку, передбаченому цим договором здійснювати захист у кримінальному провадженні № 0000028 від 06 липня 2015 року та кримінальному провадженні №0000385 від 01 жовтня 2015 року на стадії досудового слідства та у суді першої інстанції відносно ОСОБА_3, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Клієнт зобовязується виплатити адвокату гонорар за надані послуги (а.с.8).

Відповідно до п. 8.1 зазначеного договору, гонорар адвоката за угодою складає 100 000 грн., який буде сплачений клієнтом рівними частками, а саме 50 000 грн. по закінченню досудового розслідування, наступні 50 000 грн. з моменту направлення обвинувального акту до суду.

За п. 9.2 цього договору у разі відмови клієнта від послуг адвоката, він не має права вимагати від останнього повернення гонорару або якої-небудь її частини.

Також пунктом 10.3 договору передбачено, що у разі відмови клієнта від нового адвоката, він не має права вимагати повернення раніше сплаченого ним гонорару.

Відповідно до ч.1 ст. 202, ч.ч. 1, 3 ст.203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за субєктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладення, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягнута згода з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Вимогами частини 1 статті 26 вказаного Закону передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Про форму і зміст договору про надання правової допомоги йдеться у статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому, частиною 3 статті 27 цього Закону передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Як передбачено статтею 30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Про аналогічне йдеться і у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборчим з'їздом адвокатів України 2017 року від 09 червня 2017 року, в частині 3 якої зазначено, зокрема, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Як зазначалося раніше, за ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, в п. 8.1. визначений розмір гонорару 100 000 грн. суперечить ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилам адвокатської етики, оскільки не відповідає вимогам розумності та складності справи.

Також визначені в п.п. 9.2. та 10.3. договору умови щодо заборони клієнта вимагати повернення раніше сплаченого ним гонорару суперечать нормам ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який передбачає можливість повернення гонорару адвоката, що має бути обумовлене в договорі.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв'язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 258- 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним задовольнити.

Визнати недійсними пункти 8.1., 9.2., 10.3. договору № 263-1 про надання адвокатом послуг у кримінальній справі на стадії розгляду досудового розслідування та у суді першої інстанції від 22 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлено 01 березня 2019 року.

Суддя А.П.Сидоренко