ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 754/8547/16

провадження № 61-32360 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

представник позивача - Костюк Юлія Володимирівна,

відповідач, третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідачі, позивачі за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Костюк Юлії Володимирівни, яка діє на підставідовіреності в інтересах публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року в складі судді Лісовської О. В. та на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року в складі колегії суддів Кравець В. А., Махлай Л. Д., Гаращенка Д. Р.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь банку 256 013,35 швейцарських франків заборгованості за кредитним договором, що за курсом НБУ становить 6 000 797 грн, з яких: 126 067,82 швейцарських франків заборгованості за кредитом, 76 386,98 швейцарських франків заборгованості за процентами, 26 899,32 швейцарських франків пені за несвоєчасне повернення кредиту, 26 659,32 швейцарських франків пені за несвоєчасне повернення процентів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 19 липня 2007 року АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, за умовами якого з урахуванням додаткової угоди банк надав позичальнику кредит у розмірі 137 025,98 тис. швейцарських франків зі сплатою 9,5 % річних із кінцевим терміном повернення до 19 липня 2022 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 19 липня 2007 року АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уклали договори поруки.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 28 грудня 2015 року утворилася заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування, а також пені.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічними позовами за участі третьої особи ОСОБА_1 , у яких просили суд визнати договори поруки припиненими.

В обґрунтування своїх вимог поручителі зазначили, що ПАТ «Укрсоцбанк» направив їм 07 квітня 2010 року вимоги про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором, чим змінив строк виконання основного зобов`язання на 07 травня 2010 року. Через шість місяців після спливу цього строку їх порука припинилася.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою задоволено, визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки № 02-10/2533 від 19 липня 2007 року, укладеним між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою задоволено, визнано припиненою поруку ОСОБА_3 за договором поруки № 02-10/2532 від 19 липня 2007 року, укладеним між ПАТ Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення боргу, виходив із того, що банком було змінено дату повернення кредиту на 07 травня 2010 року шляхом направлення відповідачам вимоги про дострокову сплату боргу, тоді як із позовом до відповідачів банк звернувся лише у липні 2016 року.

У зв`язку з цим є підстави для відмови у стягненні заборгованості, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом.

У частині вирішення зустрічних позовних вимог про припинення поруки суд виходив із того, що банк змінив строк виконання основного зобов`язання на 07 травня 2010 року, тому порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинилася після спливу шестимісячного строку, а саме 07 листопада 2010 року.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк»відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк»подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник позивача просить скасувати оскаржувані судові рішення, як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача зазначає, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, оскільки намагався стягнути заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що порука не припинилася, оскільки сторонами остаточно не виконані договірні зобов`язання.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

21 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на дану касаційну скаргу від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в яких відповідачі просять суд відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 19 липня 2007 року АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 032/29-258К, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 130 000 швейцарських франків зі строком повернення до 19 липня 2022 року та сплатою 9,5 % річних.

29 липня 2009 року АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої сторони дійшли взаємної згоди збільшити суму кредиту до 137 025,98 швейцарських франків.

19 липня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту АКБ СР «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договори поруки, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язалися перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених кредитним договором.

07 квітня 2010 року банк направив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 досудові вимоги про дострокову сплату боргу за кредитним договором, у яких вимагав повернути борг у повному обсязі.

Позивач вживав засоби позасудового захисту свого права, зокрема 21 липня 2010 року за його заявою вчинений виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . Державною виконавчою службою Деснянського районного управління юстиції у м. Києві була винесена постанова від 05 серпня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві в зв`язку з тим, що в квартирі, на яку необхідно звернути стягнення, зареєстровані та проживають малолітні діти.

06 лютого 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» повторно подало заяву про відкриття виконавчого провадження. 20 лютого 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ в м. Києві у відкритті виконавчого провадження відмовлено.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідачів подала до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення в повній мірі відповідають зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 598 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

ПАТ «Укрсоцбанк»використало право вимоги дострокового повернення заборгованості за кредитним договором, направивши у квітні 2010 року вимоги до відповідачів про дострокове стягнення кредитної заборгованості, а звернулося із позовом про стягнення кредитної заборгованості у липні 2016 року.

Позивач, направивши вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, а саме переніс строк виконання зобов`язання з 19 липня 2022 року на 07 травня 2010 року, у зв`язку з чим суд першої інстанції зробив правильний висновок, з яким погодився апеляційний суд, про відмову у стягненні заборгованості з відповідачів через пропущення позивачем позовної давності.

Доводи касаційної скарги щодо використання позивачем засобів позасудового захисту свого права на стягнення заборгованості за кредитним договором на правильність висновків судів не впливають та не мають значення для вирішення даної справи, адже використання таких засобів є правом кредитора, яке він може реалізувати в межах позовної давності.

Правильним є висновок суду про припинення поруки, оскільки строк виконання основного зобов`язання настав 07 травня 2010 року, а договорами поруки не встановлено строку її дії, тому порука припинилася після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Костюк Юлії Володимирівни , яка діє на підставі довіреності в інтересах публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук