Номер провадження: 22-ц/813/803/19
Номер справи місцевого суду: 523/2157/15-ц
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков О.С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря - Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 червня 2015 року (одноособово суддя Пепеляшков О.С.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

13.02.2015 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 850,72 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

18.11.2010 року між Банком і ОСОБА_2 укладено договір б/н про отримання кредиту в розмірі 10 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник належним чином не виконувала умови кредитного договору, станом на 31.01.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 21 850,72 гривень з яких: 9 141,58 гривень - заборгованість за кредитом; 9 942,44 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 250,00 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 1 016,70 гривень - штраф.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2015 року з ОСОБА_2 на користь Банка суд стягнув заборгованість в розмірі 21 850, 72 гривень, з яких: 9 141,58 гривень - заборгованість за кредитом; 9 942,44 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 250,00 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500, 00 штраф (фіксована частина); 1 016,70 гривень - штраф і судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2017 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду від 09.06.2015 року.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОСОБА_2 не погодилась із заочним рішенням суду від 09.06.2015 року і подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідачка просить заочне рішення суду від 09.06.2015 року скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга відповідачки зазначає: вона не була сповіщена судом про розгляд справи, суд розглянув справу за її відсутності і позбавив права надати заперечення та докази по справі; вона ніколи не брала кредит у Банку, про існування договору дізналася через накладення арешту на майно; на договорі від 18.11.2010 року б/н стоїть не її підпис, тому що вона ніколи не підписувала кредитні договори з Банком і це може бути встановлено на підставі графологічної експертизи.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Представник Банка не скористався правом надати відзив, заперечення або пояснення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

18.11.2010 року між Банком і ОСОБА_2 укладено договір б/н про отримання кредиту в розмірі 10 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6,7,76).

18.11.2010 року Банк видав відповідачці кредитну картку НОМЕР_1 з терміном дії до 06.2014 року (а.с.77).

В період з 2010 по 2014 роки відповідачка користувалась кредитними коштами Банка, що вбачається з витягу по картці НОМЕР_1 (а.с.78-87).

Позичальник належним чином не виконувала умови кредитного договору, станом на 31.01.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 21 850,72 гривень з яких: 9 141,58 гривень - заборгованість за кредитом; 9 942,44 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 250,00 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 1 016,70 гривень - штраф (а.с.4,5).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались.

До суду апеляційної інстанції надано оригінал заяви ОСОБА_2 від 18.11.2010 року на отримання кредиту (а.с.177).

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору, які регулюються нормами ЦК України, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі-Умови), Правилами користування платіжною карткою (далі-Правила).

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті і ухвалюючи заочне рішення виходив з того, що відповідачка належним чином сповіщена про розгляд справи на 09.06.2015 року (а.с.52,53).

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що сповіщення відповідачки у судове засідання на 09.06.2015 року повернуто до суду через пошту без вручення відповідачці із зазначенням «за закінченням терміну зберігання» (а.с.48).

Будь-які інші належні та допустимі докази стосовно сповіщення відповідачки у судове засідання на 09.06.2015 року матеріали справи не містять.

Апеляційна скарга відповідачки зазначає, що вона не була сповіщена судом про розгляд справи, суд розглянув справу за її відсутності і позбавив права надати заперечення та докази по справі (а.с.99).

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 374 ч.3 п. 3 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, заочне рішення суду від 09.06.2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Позов Банка підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 18.11.2010 року між Банком і ОСОБА_2 укладено договір б/н про отримання кредиту в розмірі 10 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на укладення кредитного договору шляхом підписання Заяви разом із Умовами, Правилами та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua і складає між Банком та відповідачкою договір (а.с.177).

При укладенні договору сторони виходили з вимог ст. 634 ЦК України, який визначає умови договору приєднання.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору (ст. 634 ч.я.1,2 ЦК України).

Позичальник належним чином не виконувала умови кредитного договору, станом на 31.01.2015 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 21 850,72 гривень з яких: 9 141,58 гривень - заборгованість за кредитом; 9 942,44 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 250,00 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 1 016,70 гривень - штраф.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1; 610 ч.1, 611 ч.1 п.3 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

Оскільки між сторонами існує зобов'язання з кредитного договору, відповідачка порушила умови зобов'язання, допустивши заборгованість з повернення кредиту, процентів, комісії та неустойки у вигляді штрафів, вимоги Банка про стягнення заборгованості в розмірі 21 850,72 гривень є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню судом апеляційної інстанції.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи відповідачки в скарзі про те, що: вона ніколи не брала кредит у Банку, на договорі від 18.11.2010 року б/н стоїть не її підпис, тому що вона ніколи не підписувала кредитні договори з Банком, - не заслуговують на увагу.

Банк, на підтвердження існування договірних відносин із відповідачкою надав: заяву від 18.11.2010 року в копії та оригіналі; розрахунок заборгованості: довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна»-55 днів пільгового періоду; копію паспорта відповідачки, довідку про видану кредитну картку; фото відповідачки з банківським продуктом /кредитною карткою/; витяг по картрахунку (а.с.4-7, 32,76-88,177).

Банківський витяг по картрахунку має статус первинного документу, відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції від 12.04.2012 року №578/5 (далі-Перелік), згідно із яким до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документам віднесені виписки банків.

Зокрема, з витягу вбачається, що протягом 2010-2014 років відповідачка знімала кредитні кошти, розраховувалась карткою в магазині, частково погашала заборгованість за договором і знову користувалась кредитним коштами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст. 81 ч.1 ЦПК України).

Відповідачка, у встановленому законом порядку, не спростувала докази, надані позивачем на підтвердження існування зобов'язань між нею та Банком та не довела, що вона ніколи не брала кредит у Банку і на договорі від 18.11.2010 року б/н стоїть не її підпис.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що відповідачка порушила умови зобов'язання і допустила заборгованість з повернення кредитних коштів, порушене право позивача підлягає захисту судом шляхом задоволення позову і стягнення грошових коштів.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 374 ч.1 п. 4, ч.3 п. 3 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідачки, не повідомленої належним чином про дату, час та місце розгляду справи, відповідачка, зокрема, обґрунтувала свою апеляційну скаргу такою підставою, заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції нового судового рішення по суті позовних вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 ЦПК України).

Колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову Банка, тому судові витрати Банка в розмірі 243,60 гривень, які документально підтверджені (а.с.1) підлягають стягненню з відповідачки на користь Банка.

Апеляційна скарга відповідачки підлягає задоволенню частково, разом з тим, оскільки позов Банка підлягає задоволенню, відповідачка не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, ч.3 п.3, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 червня 2015 року - скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () заборгованість за договором б/н від 18.11.2010 року станом на 31.01.2015 року в розмірі 21 850,72 гривень, з яких: 9 141,58 гривень - заборгованість за кредитом; 9 942,44 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 250,00 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 1 016,70 гривень - штраф, а також судові витрати в розмірі 243, 60 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 01.03.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков