УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26 лютого 2019 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І., розглянувши заяву Львівського комунального підприємства «Господар» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2, -

встановив:

Заявник ЛКП «Господар» звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу з вимогою стягнення з боржників ОСОБА_2 Я-Ю.Г., ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3841,10 грн.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно пп. 4-1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про вил дачу судового наказу справляється судовий збір в розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 грн. Отже, за подання заяви про видачу судового наказу підлягає сплаті судовий збір в розмірі 192,1 грн.

Як вбачається з матеріалів заяви, до такої долучена квитанція № 1516 від 15.11.2018р. про сплату судового збору в розмірі 176,20 грн., а також квитанція № 1796 від 15.02.2019р. про сплату судового збору в розмірі 15,90 грн.

Разом з тим, згідно даних автоматизованої системи документообігу суду, квитанція № 1516 від 15.11.2018р. про сплату судового збору в розмірі 176,20 грн. попередньо долучалась заявником до заяви про видачу іншого судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з зовсім інших боржників (справа № 463/6777/18, провадження № 2-н/463/702/18) і за результатами розгляду цієї справи ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.12.2018р. відмовлено у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Вказане свідчить про те, що законодавець встановив спеціальний режим щодо судового збору у випадку відмови у видачі судового наказу, яким є виключно можливість зарахування такого судового збору при предявленні позову до боржника, відносно якого попередньо відмовлено у видачі судового наказу.

З огляду на це, квитанція № 1516 від 15.11.2018р. про сплату судового збору в розмірі 176,20 грн. не може вважатись належним виконанням вимог п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України щодо сплати судового збору при предявленні заяви про стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_2 Я-Ю.Г., ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Тому, у видачі судового наказу належить відмовити, одночасно розяснивши заявнику, що така відмова не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити Львівському комунальному підприємству «Господар» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Леньо С. І.