Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 545/2246/15-ц

провадження № 61-19607св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський АкціонернийБанк»,

відповідач - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2016 року у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Винниченка Ю. М., Карпушина Г. Л.

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський АкціонернийБанк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 18 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 41/08-А, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 10 138,61 доларів США на придбання автотранспортного засобу марка Daewoo, строком до 16 січня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 січня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави автотранспорту - автомобіля марки Daewoo, 2007 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1.

Крім того між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 41/08-А:

ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконав, допустив утворення заборгованості, яка станом на 15 липня 2015 року становить 75 402,87 грн, та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 2 534,95 доларів США; відсотками - 453,40 доларів США; комісії за РО - 1 131,52 грн; погашення кредиту (неустойка) - 9 617,11 грн та яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року № 41/08-А в розмірі 64 702,87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 647,03 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Розстрочено ОСОБА_2 сплату боргу в сумі 64 702,87 грн строком на 12 місяців рівними частинами.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 умови кредитного договору від 18 січня 2008 року не виконував, допустив утворення заборгованості, яка з урахуванням частково погашеної ОСОБА_2 суми заборгованості у розмірі 10 700,00 грн становить 64 702,87 грн та підлягає стягненню з боржника. Відмовляючи у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_3, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а позивач не звертався до суду із заявою про залучення правонаступників після його смерті.

Крім того, суд розстрочив ОСОБА_2 сплату боргу рівними частинами строком на 12 місяців відповідно до положень статті 217 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2016 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року в частині встановлення розстрочки виконання рішення суду скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення розстрочки виконання рішення суду на один рік відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач порушив умови кредитного договору та допустив утворення заборгованості яка становить 64 702,87 грн та підлягає стягненню з останнього, однак задовольняючи клопотання відповідача про встановлення розстрочки строком на 12 місяців, суд першої інстанції належним чином своє рішення не мотивував, а відповідач не надав доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтував своє клопотання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2016 року та залишити в силі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року.

Рішення апеляційного суду оскаржується в частині відмови у задоволення заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

В частині часткового задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором рішення суду не оскаржується та в касаційному порядку не переглядається (стаття 400 ЦПк України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у суду першої інстанції були всі передбачені законом підстави для задоволення клопотання про розстрочення заборгованості за кредитним договором. Крім того, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 64 702,87 грн повністю виконано, однак позивач продовжує нараховувати відповідачеві штрафні санкції та відсотки за прострочену заборгованість.

Доводи інших учасників справи

У серпні 2017 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу в якому просило касаційну скаргу відхилити, рішення апеляційного суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 18 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 41/08-А, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 10 138,61 доларів США зі сплатою 12,5 % річних та щомісячною платою за обслуговування кредиту у розмірі 66,56 грн, що становить 0,13 % від суми кредиту, на придбання автотранспортного засобу марка Daewoo, строком до 16 січня 2015 року.

На забезпечення вищевказаного кредитного договору 18 січня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави автотранспортного засобу № 41/08-А, згідно з яким в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 41/08-А ОСОБА_2 передає в заставу автомобіль марки Daewoo, 2007 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1.

Крім того, між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 41/08-А.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, свої зобов'язання за договором банківського обслуговування від 18 січня 2008 року № 41/08-А не виконав, допустив утворення заборгованості яка станом на 15 липня 2015 року становить 75 402,87 грн, що складається із заборгованості за тілом та відсотками 2 988,35 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 64 654,24 грн, та заборгованість за комісіями в сумі 10 748,63 грн. В тому числі: кредит - 2 534,95 доларів США; відсотки - 453,40 доларів США; комісії за РО - 1131,52 грн; погашення кредиту (неустойка) - 9 617,11 грн.

09 жовтня 2015 року ОСОБА_2 сплатив на погашення кредиту готівку для подальшого погашення заборгованості за кредитом 10 700 грн (квитанція від 09 жовтня 2015 року № 102376 та квитанція від 09 жовтня 2015 року № 102404 на суму 5 350,00 грн).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (стаття 217 ЦПК України 2004).

Статтею 373 ЦПК Українипередбачена можливість відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майнав натурі, стихійне лихо тощо) і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При вирішенні питання відстрочки (розстрочки) виконання рішення, суд з'ясовує обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), а також за відсутності відповідних доказів на їх підтвердження, суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого та законного висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2016 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення розстрочки виконання рішення суду залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило