Справа № 404/6594/16-ц
Номер провадження 2/404/2934/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Зайко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, відповідно до якого просив стягнути з ОСОБА_2 в розмірі 3 198 771, 56 гривень, з них: 164 000 грн. сума основного боргу, 161 704 грн., сума індексу інфляції, 2 480 235, 96 грн. проценти за користування коштами, 392 831,60 грн. 3% річних.

В обґрунтування позову зазначив, що 5 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким позикодавець передав у власність позичальнику готівкові грошові кошти, а останній зобов'язався використати таку позику на власний розсуд і повернути її позикодавцеві з урахуванням інфляції до 5 грудня 2013 року. Відповідно до п. 1 договору, розмір отриманої позики становить 164 000 гривень.

Ухвалою суду від 31 липня 2018 року скасовано заочне рішення, винесене Кіровським районним судом м. Кіровограда від 01.08.2017 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачених в строк на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 05.12.2012 року по р. № 1156 був повернутий йому державним виконавцем за його заявою про повернення виконавчого документу, а тому він має право звернутись до суду за захистом порушеного свого права.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином через оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомила, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслала, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 5 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2В було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким позикодавець передав у власність позичальнику готівкові грошові кошти, а останній зобов'язався використати таку позику на власний розсуд і повернути її позикодавцеві в порядку та у строк визначений цим договором.

Відповідно до п. 1 Договору, розмір отриманої позики становить 164 000 гривень.

Відповідно до п.1 Договору, позика надається строком до 5 грудня 2013 року.

23 січня 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачених в строк на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 05.12.2012 року по р. № 1156 грошових коштів у сумі 164 000,00 гривень, строк повернення яких настав 05.12.2013 року. Виконавчий напис було зареєстровано в реєстрі за № 55.

На підставі вказаного вище виконавчого напису № 55 від 23.01.2014 року державним виконавцем Кіровського відділу ДВС державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції 27 січня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 41710494 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 164 000,00 грн.

Державним виконавцем Фортечного відділу ДВС державної виконавчої служби м. Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 13.02.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1 на підставі його заяви про повернення виконавчого документу без подальшого виконання.

На сьогоднішній день жодних доказів часткової або повної сплати позики суду не надано.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції: за грудень 2012 - 100,2%, за 2013 рік - 100,5%, за 2014 рік - 124,90%. за 2015 рік 143,31%, за 2016 рік - 112,4% , за 2017 рік - 113,7%, січень-серпень 2018 року - 103,6% загальної за період - 198,6 відсотків, сума інфляції за період: 164000*198,6/100-164000=161704 грн., сум боргу з урахуванням індексу інфляції за період становить 164000* 198,6/100 = 325704 гривень.

Відповідно до п. 1 Договору позики від 05.12.2012 року сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 325 704 гривень.

Облікова ставка Національного банку України за період грудень 2013 року по серпень 2018 року включно становить 861,5 %, а саме (6,50 * 4 +9,50 * 3 +12,50 *4 +14,00 *3 +19,50 +30,00 * +27 +22,00 *7 +19 +18 +16,50 +15,50*2 +15*2+14*4+13 +12,5*4+13,5+14,5+16,0+17*4+18=26+28,5+50+42+19,50+150+27+154+19+18+16,50+31+31+56+13+50+13,5+14,5+16+18+68 = 861,5 %.

Сума боргу з урахуванням суми індексу інфляції та процентної ставки НБУ за період грудень 2013 року по серпень 2018 року включно становить 325704*861,5% /100 = 2 805939,9 гривень, сума процентів за користування коштами: 2 805939,96 -325704 = 2480/235,96 гривень.

Період прострочення з 5 грудня 2013 року по серпень 2018 року становить 9,25% річних (3%*4 роки + за 8 місяців* 0,25%) від простроченої суми станом на 5 січня 2017 року, що становить 2 805 939,96*14/100=392 831,60 гривень

Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції, процентної ставки НБУ за період та 3% річних становить 2 805 939,96 грн. +392 831,60 грн. = 3 198 771, 56 гривень.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, при цьому на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Керуючись ч. 1 ст. 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, (ст. 629 ЦК України)

У відповідності із ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. І Згідно вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст. 16 цього Кодексу. Здійснення особою свого права на судовий захист не може ставитись у залежність від використання нею інших засобів правового захисту, до яких відноситься, зокрема, захист цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Наявність виконавчого напису за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та не позбавляє кредитора права на судовий захист.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного суду України від 16.02.2011 року.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи факт повернення виконавчого документу(виконавчого напису) за заявою стягувача, а не за закінченням виконавчого провадження і те, що саме повернення виконавчого документу не є підставою для припинення договірних правовідносин та відмови в задоволенні позовних вимог, а тому суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі ст.ст. 610, 625, 626, 631, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 10, 76-81,141, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 3 198 771, 56 гривень, з них: 164 000 грн. сума основного боргу, 161 704 грн., сума індексу інфляції, 2 480 235, 96 грн. проценти за користування коштами, 392 831,60 грн. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6 890 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повний текст рішення складений 28.02.2019 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда