Ухвала

Іменем України

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 757/15356/15-ц

провадження № 61-3528ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коблоша О. Й.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Печерського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві) Коблоша О. Й. щодо направлення в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та Акціонерне товариство «ОТП Банк» вимог від 13 лютого 2018 року № 3341/1 про отримання інформації про рух коштів та операцій за рахунками боржника в період з 05 травня 2015 року по дату отримання запиту та зобов'язання направлення повідомлення про відкликання цих вимог.

Скарга мотивована тим, що вказана постанова винесена державним виконавцем поза межами його повноважень, оскільки чинним законодавством не передбачено вчинення запитів державним виконавцем до банків з приводу отримання інформації про рух коштів та операцій за рахунками боржника у справах про стягнення аліментів. Крім того, ОСОБА_4 просив врахувати, що боржник сам добровільно надав державному виконавцю декларацію про доходи та всі документи, що свідчать про відсутність заборгованості по сплаті аліментів.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права.

13 лютого 2019 року ОСОБА_4 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій суперечать нормам статті 19 Конституції України, статей 14, 163,164, 179 Податкового кодексу України, статті 1066 Цивільного кодексу України, статей 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження», постанові Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного із подружжя, дітей, батьків та інших осіб», оскільки грошові кошти, які розміщуються на поточних рахунках і використовуються для проведення розрахунково-касових операцій, не можуть бути визначені як дохід боржника. Інформація про отримання фізичною особою доходів міститься в поданих нею деклараціях та може бути витребувана з органів Державної фіскальної служби, тоді як грошові кошти, які зберігаються на рахунку фізичної особи і використовуються для здійснення розрахунково-касових операцій, не можуть бути визначені як отриманий цією особою дохід і враховуватися при визначені суми заробітку (доходу) для розрахунку аліментів. Це грошові кошти, які вже були задекларовані платником податків і з них були сплачені податки. Визначення доходом сум грошових коштів, які були задекларовані ним і сум грошових коштів, які зберігалися на його рахунках, призведе до необґрунтованого подвоєння його доходів, з яких мають утримуватися аліменти, оскільки саме задекларовані ним доходи і збереглися на поточних рахунках, відкритих на його ім'я. У начальника Печерського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Коблоша О. Й. не було правових підстав для витребування в Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та Акціонерного товариства «ОТП Банк» інформації про рух грошових коштів та операції за його рахунками. Отримання вказаної інформації фактично є втручанням в його особисте життя.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Згідно з частиною першою статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Пунктом 1 «Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року (з наступними змінами) визначено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства, інших видів заробітку.

Відповідно до пунктів 3, 21 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Частиною третьою статті 451 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судами встановлено, що 14 березня 2017 року постановою державного виконавця Печерського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві відкрито виконавче провадження 53551018 з примусового виконання виконавчого листа № 757/15356/15-ц, виданого 01 березня 2017 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму.

13 лютого 2018 року начальником Печерського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Коблошем О. Й. були направлені вимоги за номером 3344/1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо надання інформації про наявність та стан рахунків, руху коштів та операцій за рахунками в період з 05 травня 2015 року по дату отримання запиту, а також залишок грошових коштів на цих рахунках.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що надання боржником необхідної інформації виконавцю (декларації, пояснень тощо) не позбавляє права виконавця на здійснення запитів до банківських установ з метою отримання інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника для з'ясування доходів божника, які враховуються для сплати аліментів, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на утримання дитини стягуються в частці від всіх доходів боржника. Отже, здійснивши запити до банківських установ, державний виконавець діяв в межах, визначених пунктами 3, 21 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом розгляду апеляційного суду та їм дана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»)

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коблоша О. Й.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук
С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов