ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2830/19 Справа № 208/4173/18 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про стягнення авторської винагороди

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на свою користь авторську винагороду за використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», Патент № 82985 (заявка на видачу патенту від 12.02.2013 року № u201301656) за 2016, 2017 роки у розмірі 38 162,64 грн., річні відсотки від простроченої суми у розмірі 857,88 грн, пеню у розмірі 3 477,47 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 848,33 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що в період з 02.09.1980 року по 27.10.2017 роки він працював на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» у конструкторському бюро, з 12.10.1995 року був призначений на посаду начальника лабораторії механізації сталеплавильного виробництва, 09.07.2013 року у зв`язку з вдосконаленням структури управління комбінатом був призначений на посаду начальника лабораторії по розробці засобів механізації центральної лабораторії автоматизації механізації, з 04.10.2013 року у зв`язку з вдосконаленням структури управління комбінатом був призначений на посаду в проектно-конструкторський відділ начальником бюро. За період свої трудової діяльності неодноразово був нагороджений відзнаками за винахідницьку та раціоналізаторську діяльність на ПАТ «ДМКД», у 2003 році на ПАТ «ДМКД» був визнаний «Найкращим Винахідником 2003 року», у 2007 році Указом Президента України від 21.02.2007 року № 132 йому присвоєно звання «Заслуженого раціоналізатора України».

У 2013 році групою авторів, до складу якої входив і позивач, був запропонований пристрій для порізки вогнетривкої цегли, що використовується у металургії. На підставі договору № 1/13 від 07.02.2013 року про уступку права на отримання патенту на корисну модель авторами корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» Завгороднім ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 права на отримання патенту на вказану корисну модель на договірній основі були передані ПАТ «ДМКД».

27 серпня 2013 року, відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» Державною службою інтелектуальної власності України видано Патент № 82985 на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» (заявка на видачу патенту від 12.02.2013 року №u 201301656).

Відповідно до п. 1 Договору №1/13 від 07.02.2013 року, комбінат зобов`язується подати до ДП «Український інститут промислової власності» заявку на видачу патенту на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» в чотиримісячний строк від дати одержання повідомлення від авторів про створену ними корисну модель, а також вжити усіх необхідних заходів, необхідних для одержання патенту та підтримання його чинності.

Відповідно до п. 5 Договору №1/13 від 07.02.2013 року, комбінат зобов`язується сплатити авторам корисної моделі винагороду в розмірі 10% (десять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли при умові його використання у власному виробництві. Відповідно до п.12 Договору №1/13 від 07.02.2013 року, договір укладено на строк дії патенту.

За угодою про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті ПАТ «ДМКД» корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» патент № 82985, укладеної між авторами ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ., ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вирішено, що винагорода кожного автора корисної моделі дорівнює 20% від загальної суми винагороди. 15.02.2013 року є датою початку використання корисної моделі, про що свідчить Акт ПАТ «ДМКД» від 19.02.2013 про використання об`єкта права інтелектуальної власності.

Відповідно до Наказу ПАТ «ДМКД» № 1246 від 16.10.2013 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № НОМЕР_1 », за перший рік використання корисної моделі автору ОСОБА_1 виплачена авторська винагорода у розмірі 6 360,44 грн відповідно до угоди про розподіл авторської винагороди за використання корисної моделі.

Додатковою угодою від 02.12.2014 року до договору № 1/13 від 07.02.2013 року про уступку права на отримання патенту на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, укладеною між сторонами ПАТ «ДМКД» та авторами, вирішено, що при умові розширення зони використання корисної моделі та/або у разі застосування її в декількох технологічних процесах, комбінат зобов`язується сплатити авторам корисної моделі винагороду в розмірі 30% (тридцять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли за другий та кожен наступний рік використання корисної моделі у власному виробництві. Виконання цієї умови підтверджується актом про використання об`єкта інтелектуальної власності від 10.02.2014 року.

Факт використання корисної моделі у 2014, 2015 роках підтверджується наказами ПАТ «ДМКД» №426 від 09.04.2014 року та №58 від 15.01.2015 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № 82985», згідно яких за другий та третій рік використання корисної моделі автору ОСОБА_1 виплачена авторська винагорода у розмірі 19 081,32 грн на рік.

Зазначає, що за 2016, 2017 роки, тобто за четвертий та п`ятий рік використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, авторська винагорода позивачу не виплачена, хоча ПАТ «ДМКД» був виданий наказ № 356 від 23.03.2016 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № НОМЕР_1 » та постанова №8 від 12.02.2016 року за четвертий рік використання корисної моделі та доповнення до Акту о використанні на комбінаті корисної моделі у п`ятому році використання, що підтверджують факт використання корисної моделі у 2016, 2017 роках, автором якої є позивач.

На неодноразові звернення до ПАТ «ДМКД» про виплату заборгованості з авторської винагороди за використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» позивач отримував листи без конкретної та чіткої відповіді на поставлені запитання.

На підставі викладеного, позивач прохає стягнути з ПАТ «ДМКД» суму боргу, річні відсотки від простроченої суми, пеню та інфляційні втрати, а всього 45 346,32 грн. (а.с. 2-7).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», про стягнення авторської винагороди задоволений у повному обсязі.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) авторську винагороду за використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» (патент № 82985, заявка на видачу патенту від 12.02.2013 року № u201301656) за 2016, 2017 роки у розмірі 38 162,64 грн. (тридцять вісім тисяч сто шістдесят дві гривні, шістдесят чотири копійки), річні відсотки від простроченої суми у розмірі 857,88 грн. (вісімсот п`ятдесят сім гривень, вісімдесят вісім копійок), пеню у розмірі 3 477,47 грн. (три тисячі чотириста сімдесят сім гривень, сорок сім копійок), інфляційні втрати у розмірі 2 848,33 грн. (дві тисячі вісімсот сорок вісім гривень, тридцять три копійки), разом 45 346, 32 грн. (сорок п`ять тисяч триста сорок шість гривень, тридцять дві копійки).

Також вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 106-114).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 125-139).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що факт авторства корисної моделі підтверджується Патентом № 82985 на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», де, серед інших, винахідником зазначений позивач ОСОБА_1 (а.с. 23, 24).

Факт виникнення цивільно-правових відносин правочину, за яким відповідач взяв на себе грошове зобов`язання по виплаті авторської винагороди, підтверджується договором №1/13 від 07.02.2013 року про уступку права на отримання патенту на корисну модель авторами корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» Завгороднім ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за яким права на отримання патенту на вказану корисну модель на договірній основі були передані ПАТ «ДМКД», яке зобов`язується сплатити авторам корисної моделі винагороду в розмірі 10% (десять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли при умові його використання у власному виробництві». Відповідно до п.12 Договору №1/13 від 07.02.2013, договір укладено на строк дії патенту (а.с. 27).

За угодою про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті ПАТ «ДМКД» корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» патент № 82985, укладеної між авторами ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вирішено, що винагорода кожного автора корисної моделі дорівнює 20% від загальної суми винагороди (а.с. 28).

15.02.2013 року є датою початку використання корисної моделі, про що свідчить Акт ПАТ «ДМКД» від 19.02.2013 про використання об`єкта права інтелектуальної власності (а.с. 29).

Суд виходив з того, що факт авторства позивача та наявність грошового зобов`язання перед ним фактично визнана відповідачем, згідно наказу ПАТ «ДМКД» № 1246 від 16.10.2013 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № НОМЕР_1 », за перший рік використання корисної моделі, за яким позивачу виплачена авторська винагорода у розмірі 6 360,44 грн., відповідно до угоди про розподіл авторської винагороди за використання корисної моделі (а.с. 28, 30).

Також, в актах про використання об`єкта права інтелектуальної власності від 19.02.2013 року та від 10.02.2014 року, форма № 1В-6 яких затверджена Наказом Держкомстату 10.08.2004 № 469 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.08.2004 за № 1054/9653, відповідач ознайомив позивача, як винахідника, про використання корисної моделі (а.с. 29, 33).

Додатковою угодою від 02.12.2014 року до договору №1/13 від 07.02.2013 року про уступку права на отримання патенту на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, укладеною між сторонами - ПАТ «ДМКД» та авторами, вирішено, що при умові розширення зони використання корисної моделі та/або у разі застосування її в декількох технологічних процесах, комбінат зобов`язується сплатити авторам корисної моделі винагороду в розмірі 30% (тридцять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли за другий та кожен наступний рік використання корисної моделі у власному виробництві (а.с. 31).

Виконання цієї умови підтверджується актом про використання об`єкта інтелектуальної власності від 10.02.2014 року (а.с. 33).

Факт використання корисної моделі у 2014, 2015 роках підтверджується Наказами ПАТ «ДМКД» № 426 від 09.04.2014 року та №58 від 15.01.2015 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент №82985», згідно яких за другий та третій рік використання корисної моделі автору ОСОБА_1 виплачена авторська винагорода у розмірі 19 081,32 грн на рік (а.с. 32, 34).

Факт використання корисної моделі у 2016, 2017 роках підтверджується наказом відповідача № 356 від 23.03.2016 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № НОМЕР_1 » та постановою № 8 від 12.02.2016 року за четвертий рік використання корисної моделі та Доповненням до Акту про використання на комбінаті корисної моделі у п`ятому році використання, тоді як позивачу авторська винагорода за вказані роки виплачена не була (а.с. 35, 69, 69-зворот).

Згідно розрахунку авторської винагороди до Додаткової угоди від 02.12.2014 року до договору № 1/13 від 07.02.2013 року, сума авторської винагороди за п`ятий рік використання складає 95 406,60 грн. (а.с. 36).

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем наведений належний, достатній та такий, що узгоджується між собою, обсяг доказів на підтвердження заявлених вимог та спростування доводів відповідача.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції в оскарженій частині колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 462 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зв`язок засвідчується патентом.

Відповідно до ст. 431 ЦК України, порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

Згідно зі ст. 462 ЦК України і ч. 5 ст. 6 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 28 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу, або ознаку, еквівалентну їй.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», роботодавець повинен протягом чотирьох місяців від дати одержання від винахідника повідомлення подати до Установи заявку на одержання патенту чи передати право на його одержання іншій особі або прийняти рішення про збереження службового винаходу (корисної моделі) як конфіденційної інформації. У цей же строк роботодавець повинен укласти з винахідником письмовий договір щодо розміру та умови виплати йому (його правонаступнику) винагороди відповідно до економічної цінності винаходу (корисної моделі) і (або) іншої вигоди, яка може бути одержана роботодавцем.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», спори щодо умов одержання винахідником службового винаходу (корисної моделі) винагороди та її розміру вирішуються у судовому порядку.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 432 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У пункті 38 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» судам роз`яснено, що перераховані в ст. 16 ЦК України загальні способи захисту цивільних прав та інтересів поширюються на захист авторського права і (або) суміжних прав. Зазначений перелік є вичерпним, оскільки в частині другій цієї ж статті ЦК України зазначається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спеціальні способи захисту передбачені статтею 432 ЦК 1 України та статтею 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Це, зокрема,компенсація, відшкодування моральної шкоди при порушенні майнових прав, конфіскація контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм, та програм мовлення; вимога публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», строк дії деклараційного патенту на корисну модель становить 10 років від дати подання заявки до Установи.

Відповідно до Тимчасового положення про правову охорону об`єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні, затвердженого Указом Президента України від 18.09.1992 №479/92, винагорода сплачується автору винаходу чи промислового зразка відповідно до договору, але не пізніше 3 місяців після закінчення кожного року, в якому використовувався винахід чи промисловий зразок, і не пізніше 3 місяців після надходження виручки від продажу ліцензії протягом строку дії патенту.

За несвоєчасну виплату винагороди винний у цьому власник патенту сплачує автору за кожний прострочений день пеню в розмірі 0,04 відсотка суми, належної до сплати (пункт 54).

Суд обгрунтовано виходив з того, що строк виплати авторської винагороди за 2016 рік настав 01.04.2017 року, строк виплати авторської винагороди за 2017 рік настав 01.04.2018 року.

Таким чином, заборгованість відповідача загалом становить 45 346,32 грн та складається:

- основна сума боргу всього 38 162,64 грн. (за 2016 рік, тобто за четвертий рік, використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, авторська винагорода не виплачена та заборгованість складає: 95 406,60 грн. х 20% = 19 081,32 грн. За 2017 рік, тобто за п`ятий рік, використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, авторська винагорода не виплачена та заборгованість складає: 95 406,60 грн. х 20% = 19 081,32 грн., де 95 406,60 грн. це загальна сума винагороди, яка дорівнює 30% від собівартості корисної моделі (передбачено додатковою угодою від 02.12.2014 року до договору №1/13 від 07.02.2013 року про уступку права на отримання патенту на корисну модель); 318 022,00 грн. - собівартість корисної моделі (передбачено розрахунком авторської винагороди до Додаткової угоди 02.12.2014 року до договору №1/13 від 07.02.2013 року); 20% - вартість винагороди для автора (угода про розподіл авторської винагороди між авторами Завгороднім М.С ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .);

- річні відсотки від простроченої суми 857,88 грн. з них: (715,16 грн. на суму боргу 19 081,32 грн. з 01.04.2017 року по 30.06.2018 року; та 142,72 грн. на суму боргу 19 081.32 грн. з 01.04.2018 року по 30.06.2018 року);

- всього пеня 3 477,47 грн.: з них (2 785,87 грн. на суму боргу 19 081.32 грн. за 365 днів (з 01.04.2017 по 01.04.2018); та 691,60 грн. на суму боргу 19 081.32 грн за 91 днів (з 01.04.2018 року по 30.06.2018 року); виходячи з розміру пені 0,04 відсотка від суми, належної до сплати;

- інфляційні втрати 2 848,33 грн з них: (2 695,68 грн на суму боргу 19 081.32 грн. з 01.04.2017 року по 30.06.2018 року; та 152,65 грн. на суму боргу 19 081.32 грн. з 01.04.2018 року по 30.06.2018 року).

Колегія суддів погоджується з розрахунком заборгованості, який підтверджений належними доказами та відповідає вимогам закону.

Посилання відповідача на ч. 4 ст. 8 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», згідно якої, не визнаються винахідниками фізичні особи, які не внесли особистого творчого внеску у створення винаходу (корисної моделі), а надали винахіднику (винахідникам) тільки технічну, організаційну чи матеріальну допомогу при його створенні і (або) оформленні заявки, суд визнав безпідставними, посилаючись на те, що особистий творчий внесок позивача у створенні корисної моделі підтверджує «Справка о долевом участии авторов полезной модели «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» заявка № u201301656» (а.с. 83).

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено відповідності корисної моделі умовам патентоздатності, з огляду на непідтвердженість наявності умов надання правової охорони корисній моделі, запатентованої згідно заявки u201301656, спростовуються ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», де передбачено, що деклараційний патент на винахід (корисну модель) видається під відповідальність його власника за відповідність винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності. Власником патенту є відповідач, таким чином, позивач не має доводити відповідність корисної моделі умовам патентноздатності, оскільки не є власником патенту.

Крім того, твердження відповідача щодо неправильності розрахунку авторської винагороди спростовуються з огляду на п. 5 Договору № 1/13, який не містить положень про виплату винагороди авторам одноразово, а містить положення про виплату авторської винагороди при умові використання у власному виробництві.

Згідно ч. 4 (абзац 7) ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», строк дії деклараційного патенту на корисну модель становить 10 років від дати подання заявки до Установи.

Відповідно до умов укладеного між відповідачем та позивачем Договору № 1/13 про уступку права на отримання патенту на корисну модель від 07.02.2013 року комбінат зобов`язується сплатити авторам корисної моделі винагороду в розмірі 10% від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли при умові його використання у власному виробництві (п. 5 Договору), а сам Договір укладено на строк дії патенту (п. 12 Договору).

Крім того, відповідно до п. 1 Додаткової угоди до Договору № 1/13 від 07.02.2013 року при умові розширення зони використання корисної моделі та/або у разі застосування її в декількох технологічних процесах, комбінат зобов`язується сплатити Авторам корисної моделі винагороду в розмірі 30% (тридцять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли за другий та кожен наступний рік використання корисної моделі у власному виробництві.

Пункт 1 Додаткової угоди до договору №1/13 від 07.02.2013 року не визначає конкретну дату коли саме і порівняно з яким роком повинна наступити умова, а головним і єдиним визначає факт настання умови.

Фактом настання умови є розширення зони використання корисної моделі та/або застосування її в декількох технологічних процесах, його підтверджують Акт про використання об`єкта права інтелектуальної власності: в цеху випробувань управління якості продукції відповідача - Акт від 19.02.2013 року, та в конвертерному цеху відповідача - Акт від 10.02.2014 року (а.с. 29, 33).

Твердження відповідача щодо права на безоплатне використання корисної моделі - верстату з порізки вогнетривкої цегли спростовуються ч. 3 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», за яким роботодавець повинен протягом чотирьох місяців від дати одержання від винахідника повідомлення подати до Установи заявку на одержання патенту чи передати право на його одержання іншій особі або прийняти рішення про збереження службового винаходу (корисної моделі) як конфіденційної інформації. У цей же строк роботодавець повинен укласти з винахідником письмовий договір щодо розміру та умови виплати йому (його правонаступнику) винагороди відповідно до економічної цінності винаходу (корисної моделі) і (або) іншої вигоди, яка може бути одержана роботодавцем.

Посилання відповідача на безпідставність доводів про порушення строків виплати авторської винагороди та вимоги стягнення сум інфляційних витрат, відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України, пені від суми заборгованості по виплаті авторської винагороди за 4-й, 5-й роки використання спростовуються наступним.

За приписами п. 54 Тимчасового положення про правову охорону об`єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні (далі за текстом - Тимчасове положення), затвердженого Указом Президента України від 18 вересня 1992 року № 479/92, винагорода сплачується автору винаходу чи промислового зразка відповідно до договору, але не пізніше 3 місяців після закінчення кожного року, в якому використовувався винахід чи промисловий зразок, і не пізніше 3 місяців після надходження виручки від продажу ліцензії протягом строку дії патенту.

Відповідно Указу Президента України № 324/94 від 22.06.1994 року Тимчасове положення визнано таким, що втратило чинність у частині правової охорони об`єктів промислової власності (крім пунктів 54, 59, 60, 61, 62, 68 і 70). У пункті 68 Тимчасового положення виключити слова «передбачена пунктом 26 цього Положення». Таким чином, п. 54 Тимчасового положення чинності не втратив.

У ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» зазначено, що термін «винахід» є тотожним терміну «корисна модель», таким чином, твердження відповідача, що питання, пов`язані з правовою охороною та використанням корисних моделей Тимчасовим положенням не регулюються, є безпідставним.

Посилання відповідача щодо неправильності визначення строків початку кожного наступного за першим року використання корисної моделі спростовуються наступним.

Так, Міністерство юстиції України листом від 24.03.2010 року № 2609-0-33-10-34 щодо чинності Інструкції про порядок виплати винагороди за відкриття, винаходи і раціоналізаторські пропозиції від 15 січня 1974 року (далі за текстом - Інструкція) повідомило, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

За приписами п. 18 (абзац 3) Інструкції «дата начала использования изобретения должна быть подтверждена актом или другим равнозначным документом. При этом считается, что изобретения, использование которых началось в первом полугодии, считаются использованными с 1 января данного года, а изобретения, использование которых началось во втором полугодии, - с 1 января следующего года».

Статті 253, 254 ЦК України, на які посилається відповідач, встановлюють загальні норми обчислення строку, а спеціальна норма обчислення строку використання патенту законодавством України не врегульована, проте вона врегульована Інструкцією.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов обгрунтованого висновку, що строки використання корисної моделі за патентом № 82985 позивачем визначені вірно.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено авторства у створенні корисної моделі спростовуються Патентом № 82985 на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», де, серед інших, винахідником зазначений позивач ОСОБА_1 , а також виплатою йому, згідно наказів відповідача, авторської винагороди у 2013-2015 роках за використання корисної моделі по патенту № НОМЕР_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено наявності підстав для нарахування та виплати йому авторської винагороди за 4-й (2016 рік) та 5-й (2017 рік) використання відповідачем корисної моделі, колегія суддів вважає безпідставними та звертає увагу на те, що зазначене спростовується наказом відповідача № 356 від 23.03.2016 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № НОМЕР_1 » та постановою № 8 від 12.02.2016 року за четвертий рік використання корисної моделі та Доповненням до Акту про використання на комбінаті корисної моделі у п`ятому році використання.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення апелянтом обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: