Справа № 182/9668/18
Провадження № 2/0182/370/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.02.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Рунчевої О.В.

секретаря - Нагаєвої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, третя особа - Комунальний заклад «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» про стягнення заробітної плати, моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18 грудня 2018 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його наступним.

З 15 листопада 2001 року вона прийнята по переводу на роботу на посаду вчителя біології комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» згідно наказу № 285 від 12 листопада 2001 року і працює на посаді вчителя біології та хімії дотепер. Крім того, вона працює вчителем природознавства в інклюзивному класі з тижневим навантаженням 1 година, з дітьми з особливими освітніми потребами, для забезпечення рівного доступу до освіти всіх дітей.

В кінці серпня 2017 року Комунальним закладом «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» було встановлено тижневе навантаження і визначено розмір доплати за роботу в інклюзивному класі. Ця доплата була внесена до тарифікаційних списків, які затверджені відділом освіти і науки Нікопольської міської ради з профспілковим комітетом первинної профспілкової організації комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24». У звязку з чим з вересня по грудень 2017 року вона отримувала посадовий оклад з підвищенням на 25%, а саме на 80, 67 грн. і сумарно їй було нараховано за чотири місяці суму підвищення за роботу в інклюзивному класі 322, 68 грн. Починаючи з січня 2018 року таке підвищення було безпідставно припинено, за січень та лютий місяці їй не донараховано суму 161,34 грн.

Зазначила, що під тиском керівництва Комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» вона змушена була написати заяву про утримання з її заробітної плати нарахованої їй суми 322,68 грн.

Таким чином, нею недоотримана сума заробітної плати складає суму 484,02 грн. (322,68 грн. + 161,34 грн.).

Вважає, що отримувала посадовий оклад з підвищенням на 25% за роботу в інклюзивному класі з 01 вересня 2017 року по грудень 2017 року законно та мала право отримувати його також у січні лютому 2018 року відповідно до тарифікаційних списків на 2017-2018 роки, колективного договору між директором та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» на 2016-2017 роки, Інструкції про порядок нарахування заробітної плати працівникам освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки від 15 квітня 1993 року № 102, Порядку організації інклюзивного навчання в загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 872 від 15 травня 2011 року, Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 роки, Колективної угоди між Відділом освіти і науки Нікопольської міської ради та Нікопольським міськкомом Профспілки працівників освіти і науки України на 2017-2020 роки.

У повідомленні № 137 від 15 березня 2018 року, направленому на адресу її проживання начальник відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, ОСОБА_2 зазначила, що підвищення посадових окладів за роботу в інклюзивних класах нормативними документами не передбачено та посилалася на розяснення Міністерства освіти і науки від 10.01.2018 року № 1/11-312, проте таке посилання вона вважає безпідставним, оскільки згідно з п. 2 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про освіту» листи, інструкції, методичні рекомендації, інші документи органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами і не можуть встановлювати правові норми.

Дотепер заборгованість по заробітній платі відповідачем у розмірі 484,02 грн. не виплачена.

Вважає, що зазначеними діями з боку відповідача їй було нанесено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що вона перенесла нервові переживання, морально-психологічне потрясіння, повязані з недоотриманням заробітної плати, затратою особистого часу на численні звертання за розясненнями до відповідних органів та структур, звертанням за юридичною допомогою. Розмір моральної шкоди вона оцінила у 1700 грн.

На підставі викладеного просить суд стягнути з відділу освіти і науки Нікопольської міської ради на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 484,02 грн., суму моральної шкоди у розмірі 1700 грн., допустивши негайне виконання рішення суду в частині виплати їй заборгованості по заробітній платі в розмірі середньомісячного заробітку, рівного 484,02 грн. Також просила усі витрати по справі, у тому числі послуги з надання юридичної допомоги, покласти на відповідача.

Ухвалою про відкриття провадження від 22.12.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України.

Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

14 січня 2019 року на адресу суду від начальника відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, ОСОБА_2 надійшов відзив з додатками на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 55-72), згідно якого відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи наступним.

З 01 вересня 2017 року заробітна плата позивачу нараховувалася відповідно до тарифікаційних списків на 2017-2018 роки з урахуванням підвищення посадового окладу в розмірі 25% відповідно до п. 29 Інструкції про порядок нарахування заробітної плати працівникам освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки від 15 квітня 1993 року № 102 та Порядку організації інклюзивного навчання в загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 872 від 15 травня 2011 року.

Однак у вказаних нормативних документах йдеться мова про спеціальні навчальні заклади або спеціальні класи чи групи у загальних навчальних закладах для таких дітей. В той же час, клас з інклюзивним навчанням це звичайний клас навчального закладу, у якому може навчатися не більше трьох учнів з особливими освітніми потребами, вони не складають групи або класи.

Відповідно до розяснень Міністерства освіти і науки України від 10 січня 2018 року за № 1/11-312, підвищення посадових окладів за роботу в інклюзивних класах нормативними документами не передбачено, відповідач помилково врахував таке підвищення при складанні тарифікаційних списків на 2017-2018 навчальний рік.

Тому з 01 січня 2018 року заробітна плата нараховувалась без урахування підвищення посадового окладу на 25 %.

У лютому 2018 року, відповідно до письмової згоди працівника, з його заробітної плати відбулося відрахування нарахованих коштів на загальну суму 322,68 грн. за період з 01 вересня 2017 року по 31 грідня 2017 року у розмірі 20 %, згідно наказу відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 05 лютого 2018 року та на підставі ст.ст. 127,128 КЗпП України.

Також зазначила, що Галузева угода між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 роки несе рекомендаційний характер, крім того, сторонами додатково не врегульовано порядку нарахувань такого підвищення.

Крім того, зазначила, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 року № 72 внесено зміни і доповнення до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1096 «Про встановлення розміру доплати за окремі види педагогічної діяльності» та педагогічним працівникам встановлено доплату за роботу в інклюзивних класах у граничному розмірі 20 %. Тому заробітна плата позивача з 21 лютого 2018 року нараховується з урахуванням такої доплати в межах фонду заробітної плати, за години роботи в інклюзивному класі.

В матеріалах справи також наявні заперечення ОСОБА_1 на відзив з додатками, що надійшли на адресу суду 30 січня 2019 року, згідно яких позивач надала додаткові пояснення до позовної заяви та додала докази сплати юридичних послуг (а.с. 77-83).

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 22 грудня 2018 року також було встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, згідно вимог ч.ч. 3 та 5 ст. 178 ЦПК України, однак відповіді на відзив від ОСОБА_1 до суду подано не було.

Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно наказу № 285 від 12 листопада 2001 року, позивача ОСОБА_1 прийнято з 15 листопада 2001 року на посаду вчителя біології школи у порядку переведення (а.с. 10).

Також згідно довідки відділу освіти Нікопольської міської ради за № 55 від 06 березня 2018 року, ОСОБА_3 дійсно працює вчителем природознавства в інклюзивному класі (5-г клас) з тижневим навантаженням 1 година (а.с. 17).

Заробітна плата позивачу з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року нараховувалась відповідно до тарифікаційних списків на 2017-2018 роки з урахуванням підвищення посадового окладу в розмірі 25 % відповідно до п. 29 Інструкції про порядок нарахування заробітної плати працівникам освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки від 15 квітня 1993 року № 102 та Порядку організації інклюзивного навчання в загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 872 від 15 травня 2011 року, що підтверджується повідомленням відділу освіти і науки Нікопольської міської ради за № 137 від 15 березня 2018 року (а.с. 15) та довідкою про доходи № 239 від 15 березня 2018 року (а.с. 16). Також згідно вказаної довідки про доходи ОСОБА_4 має середньомісячну заробітну плату - 9281,24 грн., з вересня 2017 року по грудень 2017 року отримала суму 322,68 грн. за роботу в класі з інклюзивним навчанням.

Судом встановлено, що з 01 січня 2018 року заробітна плата ОСОБА_4 нараховувалась без урахування підвищення посадового окладу на 25%, а в лютому 2018 року з заробітної плати позивача відбулося відрахування нарахованих за період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року коштів на загальну суму 322,68 грн., відповідно до заяви ОСОБА_4, наказу відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 05 лютого 2018 року № 33-г та керуючись ст.ст. 127,128 КЗпП України (а.с. 15, 67).

Також судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 року № 72, якою внесено зміни і доповнення до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1096 «Про встановлення розміру доплати окремі види педагогічної діяльності» педагогічним працівника встановлено доплату за роботу в інклюзивних класах у граничному розмірі 20 %, наказу відділу освіти і науки Нікопольської міської ради № 55-г від 27 лютого 2018 року та згідно наданих наказів керівником закладу, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2018 року, заробітна плата позивача нараховується з урахуванням доплати в граничному розмірі 20 % в межах фонду заробітної плати, за години роботи в інклюзивних класах (а.с. 15).

В обґрунтування законності відрахування нарахованих ОСОБА_4 за період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року коштів на загальну суму 322,68 грн. відповідач посилався на повідомлення Міністерства освіти і науки України за № 1/11-312 від 10 січня 2018 року , згідно якого підвищення посадових окладів за роботу в інклюзивних класах нормативними документами не передбачено (а.с. 15, 69.) та вважає, що порушення трудових прав позивача відсутнє.

Вирішуючи питання про законність відрахування нарахованих ОСОБА_4 за період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року коштів на загальну суму 322,68 грн., про законність нараховування ОСОБА_4 з січня 2018 року заробітної плати без урахування підвищення посадового окладу на 25 %, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно положень ст.94 КЗпП України, заробітна плата, це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата, це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оплату праці», організація оплати праці здійснюється, крім іншого, на підставі колективних договорів. Суб'єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, обєднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об'єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники.

Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до п.п. 28,29 Інструкції про порядок нарахування заробітної плати працівникам освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки від 15 квітня 1993 року № 102, у закладах освіти загального типу, які мають класи (групи) спеціального призначення (з особливим режимом), оплата праці педагогічних працівників та помічників вихователів за підвищеними ставками(окладами) здійснюється тільки за години роботи в цих класах (групах); Керівним працівникам діяльність яких безпосередньо пов'язана з навчально-виховним процесом, педагогічним працівникам та помічникам вихователів загальноосвітніх, вищих I-II рівнів

акредитації, професійно технічних навчальних закладів (або за наявності в них груп) для дітей, які потребують корекції фізичного та/або розумового розвитку, посадові оклади (ставки заробітної плати) підвищуються на 25 відсотків. Таким чином, вказана Інструкція дійсно регулює надбавки в тільки спеціалізованих школах та групах.

Разом з тим, сторони Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки України та Профслілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 роки, що зареєстрована у міністерстві соціальної політики України 15 грудня 2016 року за № 31, яка згідно п. 1.2, п. 1.4 є нормативним актом соціального партнерства і її положення є обов'язковими для включення до колективних договорів, угод нижчого рівня, рекомендують керівникам закладів освіти встановлювати педагогічним та іншим працівникам, які працюють з ВІЛ-інфікованими дітьми, підвищені розміри посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до пунктів 28, 29 та 31 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року № 102, а також надбавку за складність у роботі в розмірі до 50% посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 (п. 6.3.23 Угоди)

Тому педагогічним та іншим працівникам, які працюють в інклюзивних класах, ставки заробітної плати мають підвищуватися на умовах колективно-договірного регулювання на 20 %, а також їм має встановлюватися надбавка за складність в розмірі до 50 % за роботу з дітьми в таких класах.

Відповідно до Колективної угоди між відділом освіти і науки Нікопольської міської ради та Нікопольським міськкомом Профспілки працівників освіти і науки України на 2017-2020 роки, передбачено встановлювати педагогічним та іншим працівникам, які працюють в інклюзивних класах (групах) та з ВІЛ-інфікованими дітьми, підвищені розміри посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до п.п. 28,29,31 Інструкції про порядок нарахування заробітної плати працівникам освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки від 15 квітня 1993 року № 102, а також надбавку за складність роботи у розмірі до 50 % посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 (п. 6.3.23.Галузевої угоди). (а.с. 22-24).

Аналогічне підвищення також вбачається у п. 3.1.32 змін до колективного договору між директором та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» на 2016-2017 роки, схвалених загальними зборами трудового колективу комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» (протокол від 28 березня 2017 року № 2) (а.с. 25).

Згідно загальних положень вказаної Колективної угоди, зокрема п.п. 1.7,1.8,1.9 начальник відділу освіти і науки Нікопольської міської ради взяв на себе зобовязання дотримуватися вимог чинного законодавства України, зокрема законодавства про колективні договори і угоди, працю, освіту, та виконувати положення цієї колективної угоди; сторони підтвердили реальність забезпечення прийнятих і узгоджених зобовязань, обовязковість їх виконання Начальником відділу, директорами загальноосвітніх шкіл, завідувачами дошкільних навчальних закладів, позашкільних навчальних закладів, працівниками і Міськкомом Профспілки; положення колективної угоди є обовязковими щодо внесення їх до колективних договорів закладів освіти міста, підпорядкованих відділу освіти і науки Нікопольської міської ради (а.с. 23).

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до ст.ст. 5,9 Закону України «Про колективні договори і угоди», умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами.

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Також згідно ст. 6 Закону України «Про колективні договори і угоди», забороняється будь-яке втручання, яке може обмежити законні права працівників та їх представників або заборонити їх здійснення, з боку органів представницької і виконавчої влади та господарського управління, політичних партій, роботодавців при укладенні та виконанні колективних договорів, угод.

Крім того, ст. 18 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачає відповідальність за порушення і невиконання колективного договору, угоди.

Відповідно до вимог ст. 32 КЗпП України та п. 5.3.17 Галузевої угоди про зміну істотних умов праці, зокрема розмірів оплати,працівники мають бути повідомлені не пізніше ніж за два місяці. Ст. 103 Закону України «Про оплату праці» зобовязано власника або уповноваженого ним органу повідомити працівників про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення не пізніше як за два місяці до такої зміни.

Виходячи з викладених норм діючого законодавства, судом вставлено порушення трудових прав ОСОБА_1 щодо припинення виплати їй підвищеного окладу за роботу вчителя в класі з інклюзивним навчанням з січня 2018 року та відрахування з її заробітної плати нарахованих за період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року коштів на загальну суму 322,68 грн.

Тому позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача ОСОБА_1 з відділу освіти і науки Нікопольської міської ради заборгованості по заробітній платі у розмірі 161,34 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлення, що позивач ОСОБА_1 внаслідок порушення її трудових прав зазнала моральної шкоди, яка виразилася в тому, що вона перенесла нервові переживання, морально-психологічне потрясіння, повязані з недоотриманням заробітної плати, затратою особистого часу на численні звертання за розясненнями до відповідних органів та структур, звертанням за юридичною допомогою.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з зазначеного, суд, з урахуванням обставин справи, обсягу душевних страждань позивача внаслідок зазначених дій відповідача, вважає розмір моральної шкоди, визначений позивачем у розмірі 1700 грн. 00 коп. завищеним. На думку суду, враховуючи вимоги розумності та справедливості, достатнім розміром у відшкодування моральної шкоди буде 500 грн. 00 коп.

Щодо стягнення з відповідача витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката на суму 1810 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з розясненнями, що містяться в пункті 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, що узгоджується з розясненнями, викладеними в пункті 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10.

Суду на підтвердження витрат на правову допомогу ОСОБА_1 надано копію книги обліку доходів № 1, копію свідоцтва про реєстрацію № 579069 від 11.03.2008 року та копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 0348. Проте, договір про надання правової допомоги та розрахунок витрат, здійснених на правову допомогу у матеріалах справи відсутній. Тому вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, ст.ст. 32, 94, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 5,6,7,9, 18 Закону України «Про колективні договори і угоди, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, третя особа- Комунальний заклад «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради ( , місцезнаходження 53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання 53200, м. Нікополь, провул. Юріївський, 36/1) заборгованість по заробітній платі у розмірі 484,02 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн. 02 коп.) та суму моральної шкоди у розмірі 500 грн. 00 коп. (пятсот грн. 00 коп.)

В іншому відмовити.

Стягнути з відділу освіти і науки Нікопольської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 484,02 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн. 02 коп.).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: ОСОБА_5