Справа № 364/1461/18
Провадження № 2/364/65/19
05.03.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,
сторони не зявилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
До Володарського районного суду Київської області 30.11.2018 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на її користь аліменти на їх дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила, що 07.09.2013 р. між нею та Відповідачем укладено шлюб, від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; шлюб між ними не розірвано, але фактично сімя розпалася, Відповідач проживає окремо, тому нею вже подано до суду відповідний позов. Відповідач не виконує свого обовязку по утриманню своєї дитини, на теперішній час він працює неофіційно та отримує заробітну плату в розмірі 12 000,00 грн., тому вона вважає за можливе стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.
Ухвалою суду від 12.12.2018 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву та призначено підготовче судове засідання на 16.01.2019 р.; ухвалою суду від 16.01.2019 р. справу призначено до судового розгляду на 06.02.2019 р., відкладено через неявку сторін на 05.03.2019 р.
У судове засідання 05.03.2019 р. Позивач не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена (а.с. 28, 38), її представник 06.02.2019 р. подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с. 30).
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся в порядку частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) шляхом направлення судових повісток та процесуальних документів (а.с. 18, 25, 27, 37) за його зареєстрованою адресою місця проживання, підтвердженою органом реєстрації в порядку статті 187 ЦПК України (а.с. 15). Повістки Відповідач отримував особисто, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення (а.с. 21, 29, 39).
Про причини своєї неявки Відповідач суд не повідомляв, клопотань про відкладення засідань, а так само відзиву із запереченнями позовних вимог до суду не подавав.
Також суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (зокрема, пункт 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною в заяві її представника (а.с. 30), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
З матеріалів справи судом встановлено, що 07.09.2013 р. сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 143376, виданого 07.09.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 52 (а.с. 8).
Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК № 236805, виданого 04.03.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 18 (а.с. 7), яка проживає спільно з Позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджено довідкою Рачківської сільської ради Володарського району Київської області від 22.02.2018 р. № 25 (а.с. 9).
Як зазначає Позивач у позовній заяві та не спростовано Відповідачем, який отримав копію позовної заяви (а.с. 21) та не подав до суду відзиву із запереченнями проти цього позову, Відповідач проживає окремо та не виконує свого обовязку по утриманню своєї дитини.
Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй від 20.11.1959 р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна рости, зокрема, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6).
Статтею 27 Конвенції про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20.11.1989 р. (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII), визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Аналогічно стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України).
Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 181, частини першої статті 184, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними;за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Отже, з наведених законодавчих норм вбачається, що суд визначає спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) за вибором одержувача аліментів, тобто того з батьків, з ким проживає дитина.
За вимогами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зважаючи на усе викладене, суд, оцінивши в сукупності наявні докази, вважає, що Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та зобовязаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати цю дитину, тому позов слід задовольнити.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обовязок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.
Суд у порядку пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивача на утримання неповнолітньої дитини у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті 133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.
З огляду на наведене та керуючись статтями 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 2-4, 12, 13, 76, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 09301; РНОКПП НОМЕР_1), на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Копії заочного рішення суду надіслати сторонам.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.

Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (частина друга статті 288, підпункт 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Л.А. Макаренко