Справа №359/8895/19
Провадження №2-о/359/159/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Макаренко Я.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Бориспільська районна державна адміністрація Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, згідно якої просила: встановити факт, що має юридичне значення, а саме - факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу - державного акту на правор приватної власності на землю серії Р2 №454692, виданого 26 лютого 2003 року Бориспільською районною державногю адміністрацією Київської області, зареєстрованого в Книзі записів державних пактів на право приватної власності на землю за № 716 (а.с. 2).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 лютого 2003 року ОСОБА_2 отримала виготовлений на своє ім`я Державний акт на право власності на землю серії Р2 №454692, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 716, виданий Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області.

24 березня 2013 року спадкодавець померла, та після її смерті у Бориспільській районній державній нотаріальній конторі зведено спадкову справу.

Спадщину після спадкодавця прийняла її дочка - заявник ОСОБА_1

05 вересня 2019 року заявник звернулася до державного нотаріуса щодо оформлення спадкових прав на вищевказану земельну ділянку, однак отримала відмову, оскільки в державному акті невірно вказано прізвище спадкодавця, а саме замість « ОСОБА_2 » записано « ОСОБА_2 ». Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися до суду.

У судове засідання заявник та представник заявника не з`явилися, на адресу суду надійшла заява, у якій представник заявника просить суд розглянути справу за їх відсутності, заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Заяв чи клопотань до суду не направив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області 26 березня 2013 року, актовий запис №9 (а.с. 4).

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,985 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовується на території Любарецької сільської ради Бориспільського району. Вказана обставина підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії Р2 №454692, виданого 28 лютого 2003 року Бориспільською райдержадміністрацією Ради народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №716 (а.с.3).

Встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю прізвище спадкодавця вказано як « ОСОБА_2 ». Тоді як її прізвище не збігається з прізвищем зазначеним в свідоцтві про смерть.

Та обставина, що « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 » є однією і тією самою особою підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4), копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8), а також довідкою Любарецької сільської ради Бориспільського району, згідно якої, в Державному акті на право приватної власності на землю серія Р2 №454692 виданого на ім`я ОСОБА_2 допущена помилка, а саме в прізвищі « ОСОБА_2 » потрібно читати « ОСОБА_2 » відповідно до паспорта серії НОМЕР_3 виданого Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області від 23 липня 2002 року. Вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_2 одна і таж сама особа (а.с.11).

Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту прововстановлюючого документу необхідно заявнику, для можливості реалізувати своє право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою.

В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження наступні факти, що в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 3,985 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовується на території Любарецької сільської ради Бориспільського району дійсно зроблено технічну помилку та зазначено прізвище « ОСОБА_2 », замість « ОСОБА_2 ».

Зазначені факти підтверджується наявними у справі доказами, дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт належності правовстановлюючого документу і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації свого права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

Відтак, сплачений ОСОБА_1 при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст.ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №454692, виданого 26 лютого 2003 року Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 716.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2019 року.

Суддя: С.С. Чирка