Номер провадження: 22-ц/813/482/19
Номер справи місцевого суду: 2-271/11
Головуючий у першій інстанції Чебан А. П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

апелянт - ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

відповідач - Приморська сільська рада Татарбунарського району Одеської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року у складі судді Чебана А.П.,

в с т а н о в и в:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на будинок, розташований по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 3,93 га, на території Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ІV-ОД №079730.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Білгород-Дністровський Одеської області померла тітка позивача - ОСОБА_4 . Після її смерті залишився будинок, розташований по АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка, площею 3,93 га., які позивач має право успадкувати в порядку п`ятої черги. Крім позивача спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає. Позивач вказує, що своєчасно звернувся на адресу Татарбунарської державної нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтва про право власності на вищевказаний будинок та на земельну ділянку, які залишились після смерті його тітки. Однак, йому було відмовлено в зв`язку з тим, що ОСОБА_4 за життя не одержала свідоцтво про право власності на будинок, крім того не отримала державний акт на земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_5 за заповітом. Крім того, позивач вказує, що в свідоцтві про право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я його тітки, була допущена помилка, а саме замість її дійсного прізвища « ОСОБА_6 », вказано « ОСОБА_7 ». Виправити цю помилку неможливо, оскільки виправлення в офіційних документах померлих не допускається.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року позов задоволено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заяву про відкриття спадкової справи №3671 від 21.12.2010 подала мати ОСОБА_1 ОСОБА_8 Спадкоємцями після померлої ОСОБА_4 стали ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою померлої, та ОСОБА_2 , який є рідним племінником померлої, у рівних частинах. Після смерті ОСОБА_4 залишилось майно: будинок, розташований по АДРЕСА_1 та квартира, розташована по АДРЕСА_2 . Вказане майно було поділено між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 порівну. Про інше спадкове майно ОСОБА_8 відомо не було. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, після її смерті ОСОБА_1 прийняла спадщину. Далі ОСОБА_1 дізналася, що у ОСОБА_4 була ще й земельна ділянка, площею 3,93 га, розташована в с. Трихатки Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_2 оформив лише на своє ім`я. Після смерті ОСОБА_4 було відкрито дві спадкові справи. Ні суд, ні нотаріус у Татарбунарському районі Одеської області Сафронов Д.Г. не поставив до відома, що вже існує спадкова справа у Білгород-Дністровському районі Одеської області та є ще один спадкоємець - ОСОБА_8

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.

ОСОБА_2 та представник Приморська сільська рада Татарбунарського району Одеської області в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за відсутністю сторін.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріали справи свідчать, що за життя ОСОБА_4 успадкувала від ОСОБА_5 земельну ділянку площею 3,93 га.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно.

Зі спадкової справи №316/2010, заведеної 05.10.2010 Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області відносно майна померлої ОСОБА_4 , вбачається, що заяви нотаріусу подали ОСОБА_2 , який є племінником померлої та ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою померлої.

Отже, із заявами про прийняття спадщини зверталась як позивач, так і ОСОБА_8 .

При цьому, вбачається, що ОСОБА_2 прийняв спадщину за законом щодо майна в яке входить: Ѕ житлового будинку та Ѕ квартири, що належали померлій.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла.

01.03.2012 ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_8 , звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері.

З викладеного вбачається, що, визнавши за ОСОБА_2 право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом, суд вирішив питання про права іншого спадкоємця, яким була ОСОБА_8

Розглядаючи справу, суд не витребував відомостей про наявність інших спадкоємців ОСОБА_4 .

При цьому зі спадкової справи вбачається, що позивачу достеменно було відомо про наявність спадкоємця за законом ОСОБА_8 , яка на час звернення до суду з даним позовом була жива.

З ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2012 вбачається, що між позивачем та ОСОБА_8 був наявний спір щодо спадкового майна ОСОБА_4 ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_8 про усунення її від права на спадкування.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1-2 ст.51 ЦПК України визначено, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до ч. 4 ст.263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі№523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Враховуючи, що крім ОСОБА_2 спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4 була також рідна сестра померлої - ОСОБА_8 , то належним відповідачем у справі мала бути саме вона, як другий спадкоємець, який не відмовився від прийняття спадщини.

При цьому, без відповідної заяви або клопотання позивача про заміну відповідача чи залучення співвідповідача суд не вправі залучати до участі у справі інших осіб як відповідачів, які не визначені у такому процесуальному статусі позивачем.

Вищевикладені висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №344/123/17, провадження №61-30194св18.

Оскільки, позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, а апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості усунути такі недоліки, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та відмову в задоволенні позову, з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує повністю або частково та ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення у разі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції через неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, та ухвалення у справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року скасувати, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 08.11.2019.

Головуючий:

Судді: