Номер провадження: 22-ц/813/5675/19
Номер справи місцевого суду: 504/396/18
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Громіка Р.Д.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третьої особи КУ «Міська клінічна лікарня №1» про визнання недійсним рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської клінічної лікарні швидкої допомоги, за участю третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, про припинення права користування земельною ділянкою та визнання таким, що втратив чинність державного акту на право користування землею.

25 вересня 2018 року до суду надано уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участі третіх осіб КУ «Міська клінічна лікарня №1» про визнання недійсним рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,

11 січня 2019 року до суду надійшло клопотання відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області -про закриття провадження по справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.57-60).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року закрито провадження у справі.

Не погодившись з зазначеною ухвалою представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 лютого 2019 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до с. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у справі суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з положенням ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, колі розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, тощо.

Суб`єктом владних повноважень згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб`єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов`язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб`єкт підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10- рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України розтлумачено, що поширення компетенції адміністративних судів на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування, як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Судом апеляційної інстанції встановлено і підтверджується належними та допустимими доказами, що позов поданий ОСОБА_1 13 лютого 2018 року містив вимоги про припинення права користування земельною ділянкою та визнання таким, що втратив чинність державного акту на право користування землею та підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, що і було встановлено ухвалою про відкриття провадження від 14 лютого 2019 року.

Уточненою позовною заявою ОСОБА_1 . змінила позовні вимоги та просить визнати недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Одеської області про відмову у наданні дозволу на розробку, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, 0,12 га безоплатно у власність для ведення садівництва яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У даному випадку земельний спір виник між фізичною особою та органом державної влади, який пов`язаний з оскарженням його рішення. Справа не містить спору щодо цивільного права, так як відсутні будь-які дані про передачу спірної земельної ділянки іншій особі.

Підсумовуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду, що спір у даній справі виник за зверненням фізичної особи до суб`єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом управлінських функцій, вирішення якого необхідно проводити за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене узгоджується із практикою Верховного Суду, висловленої у постанові від 23 січня 2018 року у справі №1903/2676/12, де справа за позовом фізичної особи до суб`єкта владних повноважень щодо розгляду останнім заяви щодо надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність, розглянута в порядку адміністративного судочинства, з чим погодився Верховний Суд.

Узагальнюючи наведене, суд робить висновки про те, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участі третіх осіб КУ «Міська клінічна лікарня №1» про визнання недійсним рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідно закрити.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що позиція суду першої інстанції щодо відношення спору до публічно-правового є помилковою; зазначений спір є спором про цивільне право, та виник з земельних правовідносин; помилкове використання судом першої інстанції практики Верховного суду є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом наступними обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375 , 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Повний текст постанови складено 05.11.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік