Провадження № 2/161/184/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В. П.

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Луцький прикордонний загін Державної прикордонної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення житлової комісії Луцького прикордонного загону № 226 від 21 березня 2013 року було укладено Договір № 82 користування жилим приміщенням у гуртожитку Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01 березня 2013 року на підставі якого йому надано в користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

11 грудня 2013 року за вищевказаною адресою було зареєстровано місце проживання ОСОБА_3, як за членом сімї користувача житловим приміщенням.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2018 року шлюб між позивачем та ОСОБА_3 було розірвано.

Позивач вказує, що змушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які нараховуються залежно від кількості зареєстрованих за адресою осіб. Наявна реєстрація місця проживання відповідача створює перешкоди для користування та розпорядженням майном.

На підставі наведеного просив суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою №20 по вул. Є.Коновальця, буд. 2 у м. Луцьку Волинської області.

Позивач ОСОБА_1 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Представник Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові пояснення, в яких зазначив, що на даний час за адресою: АДРЕСА_2 фактично проживає 1 особа, а саме: ОСОБА_1

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення житлової комісії Луцького прикордонного загону № 226 від 21 березня 2013 року було укладено Договір № 82 користування жилим приміщенням у гуртожитку Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01 березня 2013 року на підставі якого ОСОБА_1 надано в користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Згідно копії картки прописки вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.05.2018 року шлюб між Стахів (дошлюбне прізвище Катамідзе) ОСОБА_4 та ОСОБА_1, який зареєстрований 21.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 625 розірвано (а.с. 23).

Згідно повідомлення Луцького відділу поліції у Волинській області ГУНП від 18.09.2018 року № 3/6936 під час опитування сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_6 останні підтвердили факт не проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 2016 за адресою: Волинська область, Луцьк, вул. Коновальця, буд. 2 корп. 20 по даний час.

Факт не проживання відповідача за адресою: Волинська область, Луцьк, вул. Коновальця, буд. 2 корп. 20 також підтверджується письмовими поясненнями коменданта гуртожитку Луцького прикордонного загону в м. Луцьк.

Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація відповідача за адресою: Волинська область, Луцьк, вул. Коновальця, буд. 2 корп. 20 носить формальний характер.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї.

Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як зазначається у ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не всі сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття

Як зазначено у п.п. 33, 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому обєкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки членів сімї, інше) суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є наймачем квартири за адресою: Волинська область, Луцьк, вул. Коновальця, буд. 2 корп. 20, в якому залишається зареєстрованою колишня дружина ОСОБА_3, що позбавляє позивача права вільно користуватися вказаним жилим приміщенням щодо його належного утримання.

При визнанні судом відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судом не вбачається порушення пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідач тривалий час не проживає у зазначеній квартирі, тобто квартира не є її житлом відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини. Так, у п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» від 02.12.2010 (заява № 8863/06), яке набуло статусу остаточного 02.03.2011 наголошується, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих звязків із конкретним місцем (п. 36 рішення ЄСПЛ у справі «Прокопович проти Росії» від 18.11.2004).

Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що відсутність відповідача у спірному житлі не зумовлені поважними причинами, (інших відомостей суду надано не було) не проживає у квартирі за адресою своєї реєстрації понад встановлені законом строки, а саме з 2016 року, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, а тому позов підлягає задоволенню.

При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обовязки позивача. Зокрема, позивач змушений здійснювати оплату комунальних послуг виходячи з кількості осіб, які є прописаними за вказаною адресою. Реєстрація відповідача призводить до вимушеної більшої оплати за комунальні послуги.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення, права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть, тощо. Таким чином, рішення суду у справі про втрату права на житло одночасно є підставою для зняття з реєстрації відповідача за вказаною адресою.

На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 354 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Коновальця, буд. 2 корп. 20.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук