Єдиний унікальний номер 725/6742/18
Номер провадження 2/725/1107/18
05.02.2019 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді: Войтуна О.Б.,
при секретарі: Дженджері К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Посилалась на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем, яким між ними розірвано 16.02.2010 року.
Від шлюбу у сторін є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні.
Вказувала, що на день звернення до суду угоди про добровільну сплату аліментів між ними не укладено та згоди не досягнуто. Відповідач ухиляється від спілкування на рахунок сплати аліментів. Зазначала, що відповідач офіційно не працює, має мінливий непостійний дохід.
З урахуванням наведеного, просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2027 грн..
В судове засідання позивачка не зявилася. Від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.
Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Отже, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.
Цей обовязок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201).
У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Так судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 16.02.2010 року між ними розірвано Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу 1-МИ №033156 (а.с. 12).
Від шлюбу у сторін 16.10.2007 року народилася дочка ОСОБА_3, яка проживає разом із позивачкою.
У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 СК України, обовязок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на відповідачу також лежить обовязок по утриманню дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Враховуючи матеріальний стан сторін, обовязок відповідача щодо утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2027 гривень щомісячно.
Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню й судові витрати.
Керуючись ст.ст. 180-183, 184, 191 СК України, ст.ст.4-6,76-81,95, 247,258-259,263-265, 280, 354-355 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1останнє відоме місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на утримання ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2027 (дві тисячі двадцять сім) грн. щомісячно, починаючи з 13.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1останнє відоме місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь держави судовий збір у розмірі 704,8 грн..
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун