ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 листопада 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/2758/19

Апеляційне провадження № 22ск/4823/13/19

Чернігівський апеляційний суд у складі судді Бечка Є.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 15 червня 2011 року у справі №2097/11/399/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 15 червня 2011 року у справі №2097-11/399/11 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 ро стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішення третейського суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки справа не підвідомча третейському суду. Мотивуючи клопотання про поновлення строку подання заяви про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення йому не надсилалося та було отримано адвокатом, який представляє його інтереси листом Постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадський організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 08 жовтня 2019 року.

Проте, провадження у справі не може бути відкрите, а подана заява підлягає поверненню враховуючи наступне.

Відповідно ч.5 ст.454 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів: 1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, з дня прийняття рішення третейським судом; 2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Згідно ч.7 даної статті заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п`ятою або шостою цієї статті, повертається.

Пунктом першим статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria»).

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції констатував ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» (№ 32053/13, § 46). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-X).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, § 42)).

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/39 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Brumarescu v. Romania» судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого й те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Оцінюючи процесуальну поведінку заявника, суд має виходити з того, чи відповідають його дії критеріям добросовісності у реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків, чи є поведінка сторони відповідальною та зваженою. На переконання суду, таким критеріям поведінка заявника не відповідає, що виключає можливість поновлення відповідного процесуального строку.

З матеріалів третейської справи №2097-11/399/11, наданої на запит апеляційного суду, вбачається, що оскаржуване рішення постановлене третейським судом 15 червня 2011 року, і його копія була направлена відповідачу за зареєстрованим його місцем проживання в АДРЕСА_1 рекомендованим листом 16 червня 2011 року. Дана адреса зазначена не лише в копії паспорту, а й в копії договору з ПАТ «Альфа-Банк» та копії його анкети на отримання кредиту. Проте поштове відправлення повернулося неврученим з підстав «за закінченням терміну зберігання». Матеріали справи не містять будь-яких даних про зміну відповідачем місця проживання.

В той же час вбачається, що Новозаводським районним судом м.Чернігова 25 листопада 2011 року по справі №6-5138/11 видано виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором З копії даного виконавчого листа вбачається, що 15 грудня 2015 року в ході проведення виконавчих дій головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва реалізовано транспортний засіб боржника, а саме: HONDA ACCORD, легковий сєдан, 2007 року випуску в результаті чого погашено частину боргу у розмірі 164541 грн 50 коп., залишок боргу становить 652404 грн 94 коп. (а.с.13-14).

В подальшому постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир від 27 грудня 2016 року відкрито провадження з виконання виконавчого листа №6-5138/11 (а.с.15).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений пунктом 1 частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є безумовною підставою для повернення поданої заяви.

Враховуючи викладене, оскільки підстави про поновлення процесуального строку на оскарження рішення третейського суду відсутні, оскільки заявник повідомлявся про третейський розгляд, йому було направлено копію рішення, а у 2015 році дане рішення частково виконано державною виконавчою службою шляхом реалізації належного ОСОБА_1 транспортного засобу, а рішення оскаржується зі спливом значного проміжку часу (через 8 років з дня ухвалення) та доводи заяви ОСОБА_1 про необхідність скасування рішення третейського суду зводяться до того, що вказана справа була непідвідомча третейському суду, разом із тим, вони не спростовують факту існування у заявника кредитної заборгованості на час ухвалення рішення, тобто лише з процесуальних питань, а не по суті обґрунтованості чи необґрунтованості стягнення заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про повернення заяви, оскільки вона подана після закінчення строку, встановленого ч.ч.5 та 6 цієї статті (ч.7 ст.454 ЦПК України).

Керуючись ч.1 ст.126, ч.ч.5, 7 ст.454 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 15 червня 2011 року залишити без задоволення.

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 15 червня 2011 року у справі №2097-11/399/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути заявнику.

Оригінал заяви з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію заяви залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали складений 11 листопада 2019 року.

Суддя Є.М.Бечко