26.09.2019 Єдиний унікальний номер 205/6894/19
Провадження № 2/205/2623/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2019 року м. Дніпро
Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Далакян Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 діючої в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_4 , треті особи: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про надання дозволу на приватизацію квартири, -
Позивач, діючи в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09 серпня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про надання дозволу на приватизацію квартири (а.с.1-6).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем починаючи із 06.09.2008 року, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2016 року. Від шлюбу у сторін народились діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі ордеру на житлове приміщення НОМЕР_3 від 27.12.2011 року, позивач надано ізольована квартира АДРЕСА_1 , на родину із п`яти чоловік. У вказаній квартирі зареєстровані позивач та діти. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2017 року відповідача знято із реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
В травні 2019 року позивач зверталась до департаменту житлового господарства ДМР із документами для приватизації квартири АДРЕСА_1 . Листом №3/16-2656 від 12.06.2019 року позивача повідомлено про те, що у наданих нею документах відсутній підпис батька дітей, який повинен засвідчити згоду дитини на участь у приватизації своїх малолітніх дітей.
Оскільки місце проживання та перебування відповідача позивачу невідомо, у неї відсутня можливість отримати згоду батька на участь дітей у приватизації квартири, у зв`язку із чим, вона вимушена звернутись до суд із даним позовом, в якому посилаючись на викладені обставини просить надати дозвіл на участь малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в інтересах яких діє мати - ОСОБА_5 , у приватизації квартири АДРЕСА_1 , без згоди батька ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року прийнято позов та відкрито провадження у справі (а.с.39).
Про день, час та місце судового розгляду учасники справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст.128-129 ЦПК України.
Позивач до суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі та участі позивача. Вимоги позову підтримує та просить задовольнити у повному обсязі (а.с.45).
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї участі та відзиву на позов не надавав.
Третя особа - департамент житлового господарства Дніпровської міської ради в особі свого представника за довіреністю - Недосвітної С.В., у судове засідання не з`явився. Представник до суду надав письмову заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову (а.с.46,47).
Третя особа - Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради в особі свого представника за довіреністю - Нікіфорової Ю.В., надала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводи без своєї участі. Вимоги позову підтримує (а.с.48,49).
У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України в редакції 2003 року).
Суд, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.9), який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2016 року (а.с.10).
В шлюбі у сторін народились діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11,12).
На підставі ордеру на житлове приміщення НОМЕР_3 від 27.12.2011 року виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної у місті ради від 16.12.2011 року №781, ОСОБА_7 надано у користування квартиру АДРЕСА_1 для проживання родини із п`яти чоловік (а.с.13).
На підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року ОСОБА_4 визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с.21-22), на підставі якого його знято із реєстрації за вказаною адресою.
В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23,24).
Із відомостей наданих КП «ДМБТІ» від 09.02.2018 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року відомості щодо реєстрації права власності за ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , відсутні (а.с.14).
27 травня 2019 року ОСОБА_5 звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 (а.с.25).
Листом №3/16-2656 від 12.06.2019 року відмовлено у проведенні приватизації вказаної квартири зокрема, з причини відсутності згоди батька на участь дітей у приватизації, що засвідчується підписом у заяві біля прізвища дитини (а.с.26-27).
Відповідно до ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ст.. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із положеннями ст..9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать - квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
У відповідності до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджений наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року визначено перелік документів, які громадянин має подати задля оформлення передачі квартири у власність, зокрема пунктом 18 Положення, визначено, що за малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини.
Відповідно до ст.. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно із положеннями ст.. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У відповідності до положень ст.. 3 Конвенції про права дитини - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутність згоди батька - ОСОБА_4 , на участь у приватизації квартири АДРЕСА_1 , дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суперечить інтересам дітей у реалізації їх права на участь в приватизації житла. Враховуючи те, що існують складнощі в отриманні згоди батька дітей на їх участь у приватизації, яка засвідчується його підписом, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими, законними та відповідають інтересам малолітніх дітей.
Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги підлягають задоволенню тому із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.9, ст.41 Конституції України, ст.3 Конвенції про захист прав дитини, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.11, 12, 15, 16, 20, 316-319 ЦК України, ст.ст. 2-5, 7, 10-13, 76-82, 89, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 діючої в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_4 , треті особи: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про надання дозволу на приватизацію квартири, - задовольнити.
Надати дозвіл на участь малолітніх - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє мати - ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у приватизації квартири АДРЕСА_1 , без згоди батька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Стягнути із ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн.. 40 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 27 вересня 2019 року.

Суддя: В.С. Шавула