КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 372/980/16-ц

номер провадження: 22-ц/824/8781/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Ющенко Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника товариства з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали» - адвоката Томчишина Андрія Ігоровича та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 - адвоката Лупейка Олександра Васильовча на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року у складі судді Потабенко Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 до товариства з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали», товариства з обмеженою відповідальністю «БРСМ-Нафта», товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансоіл-2009», товариства з обмеженою відповідальністю «Парком - Транс» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали» (далі - ТОВ «Побутрембудматеріали»), товариства з обмеженою відповідальністю «БРСМ-Нафта» (далі - ТОВ «БРСМ-Нафта»), товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансоіл-2009» (далі - ТОВ «Укртрансоіл-2009»), товариства з обмеженою відповідальністю «Парком - Транс» (далі - ТОВ «Парком - Транс»), у якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просили стягнути солідарно з відповідачів на свою користь моральну шкоду у розмірі по 576 мінімальних заробітних плат, розмір яких встановлюється рівнем розміру мінімальної зарплати в Україні чинному на момент подачі позовної заяви до суду, що становить по 1 843 200 грн 00 коп., кожному.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 червня 2015 року у регіоні позивачів на нафтобазі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , розпочалася масштабна пожежа, яка тривала понад 10 днів, горіла велика кількість резервуарів з пальним. Вказана подія порушила спокій позивачів та їх родин, принесла хвилювання, тривогу, страх та моральні страждання. Позивачі особисто спостерігали вогонь на нафтобазі, бачили густий дим від пожежі та відчували його їдкий, неприємний запах, лунали вибухи, що спричинило їм та членам їх сімей психологічну напругу. Зокрема, позивачі перебували у постійному стресовому стані, розуміючи, що в повітрі є викиди шкідливих речовин та природне довкілля, в якому вони комфортно і безпечно проживали, постраждало, і це стало загрозою для їхнього життя. Зазначали, що через острах спричинити шкоду здоров`ю вони припинили вживати рослинну продукцію, овочі та фрукти зі свого підсобного господарства після дощу, що покрилось сажею і стало непридатним до споживання. Вказували, що у зв`язку з пожежею нафтобази «БРСМ-Нафта», густого їдкого диму, що є небезпечним для життя і здоров`я, вони відчувають значні душевні страждання. Вважали, що наведені вище обставини є підставою для стягнення солідарно з ТОВ «Побутрембудматеріали», ТОВ «БРСМ-Нафта», ТОВ «Укртрансоіл-2009», ТОВ «Парком - Транс» на їх користь моральної шкоди у розмірі 576 мінімальних заробітних плат, розмір яких встановлюється рівнем розміру мінімальної зарплати в Україні чинному на момент подачі позовної заяви до суду, що становить по 1 843 200 грн 00 коп., кожному.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_30 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Побутрембудматеріали» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_30 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 моральну шкоду у розмірі по 70 000 грн 00 коп., кожному та судовий збір у розмірі 1 406 грн 66 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Побутрембудматеріали» - адвокат Томчишин А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга представника ТОВ «Побутрембудматеріали» - адвоката Томчишина А.І. мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивачі та члени їх сімей переживали значні душевні страждання через пожежу на нафтобазі, що знайшло свій прояв у постійному стресі, страхах, тривогах та переживаннях, оскільки це не є моральною шкодою в розумінні ст.23 ЦК України та не доводить жодним чином завдання шкоди здоров`ю позивачам. При цьому, у відповідача відсутня вина, оскільки протиправна поведінка в даному випадку доводиться наявністю обвинувального вироку суду, який відсутній. В обґрунтування завдання шкоди здоров`ю та розміру моральної шкоди позивачі посилались на висновок психолога-спеціаліста, проте даний висновок психолога-спеціаліста не є належним та допустимим доказом по справі, а відповідна судова експертиза у справі не провадилась. Інші докази того, що позивачі зазнали шкоди здоров`ю та які доводять наявність причинно-наслідкового зв`язку між пожежею та шкодою їх здоров`я відсутні, тому висновки суду щодо негативного впливу пожежі на стан здоров`я позивачів ґрунтуються виключно на припущеннях. Вказує, що здійснені дослідження навколишнього середовища після пожежі свідчать про те, що забруднення територій відбувалось до настання пожежі, при цьому жоден із наданих документів не містить інформації стосовно причин такого забруднення, а тим більше не пов`язує з ним відповідача. Позивачами не надано будь-яких доказів наявності у них підсобного господарства чи вирощування городини, якість якої була погіршена, як і не доведено факту опадів у вигляді дощу чорного кольору. Вказує, що ТОВ «Побутрембудматеріали» та інші відповідачі у справі не вчиняли жодних незаконних дій відносно позивачів, у їх діях відсутній умисел чи вольовий характер у заподіянні шкоди, вони не перебували з позивачами у цивільно-правових відносинах, а відтак не могли вчиняти щодо позивачів неправомірну поведінку. Вважає, що суд першої інстанції невірно застосував ч.2 ст.1167 ЦК України до спірних правовідносин та безпідставно взяв до уваги рішення Європейського суду з прав людини, оскільки обставини даної справи є іншими ніж ті, що були предметом дослідження в Європейському суді з прав людини. Крім того, суд належним чином не мотивував розмір моральної шкоди в сумі 70 000 грн 00 коп., який стягнутий на користь кожного позивача, та не врахував відсутність порушення прав позивачів з боку відповідачів.

В апеляційній скарзі представник позивачів - адвокат Лупейко О.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наявної у діях відповідачів вини. Зазначає, що доказова частина щодо наявної вини відповідачів обґрунтована викладеним у позові звітом Урядової комісії по характеристиці нафтобази, актом форми Н.5 від 23 листопада 2015 року, які підтверджують, зокрема, й те, що з часу придбання нафтобази структурами «БРСМ» на ній системно порушувались правила безпеки, а комплекс існував як самочинно збудований без прийняття в експлуатацію, однак суд першої інстанції цим доказам оцінки не надав. Вказує, що визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги конкретні висновки спеціаліста-психолога. Визначення розміру моральної шкоди здійснювалось за методикою О . М. Ерделевського, хоча ця методика з 29 січня 2016 року й виключена з реєстру ексклюзивних методик, однак вона залишена в переліку рекомендованої літератури по визначенню, наявності і розміру моральної шкоди, а також за свідченнями психолога ОСОБА_33 надалі застосовується в експертній практиці. Судом першої інстанції застосовано необґрунтований суб`єктивний підхід, як і виключення відповідальних за спричинення шкоди з числа відповідачів ТОВ «Парком - Транс» і ТОВ «Укртрансоіл-2009», оскільки звітом Урядової комісії та актом форми Н.5 встановлено, що у якості зберігача паливно-мастильних матеріалів також були ці товариства. Поводження з бензином та паливно-мастильними матеріалами також є джерелом підвищеної небезпеки у розумінні ч.1 ст.1187 ЦК України, а тому відповідачі мають нести солідарну відповідальність за спричинену шкоду.

Представник ТОВ «БРСМ - Нафта» - адвокат Шахлін Д.В. подав відзив на апеляційну скаргу представника позивачів - адвоката Лупейка О.В., у якому зазначає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ТОВ «БРСМ - Нафта»є законним і обґрунтованим. Вказує, що доказів причетності ТОВ «БРСМ - Нафта» до пожежі на нафтобазі ТОВ «Побутрембудматеріали» матеріали справи не містять. Також у матеріалах справи відсутні докази причетності до ТОВ «БРСМ - Нафта», у якості структурних підприємств, ТОВ «Побутрембудматеріали», ТОВ «Укртрансоіл - 2009» та ТОВ «Парком - Транс». Зазначає, що ТОВ «БРСМ - Нафта» не є власником нафтобази, не орендувало вказану нафтобазу, не зберігало нафтопродукти на нафтобазі. Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ТОВ «БРСМ - Нафта» залишити без змін, а апеляційну скаргупредставника позивачів - адвоката Лупейка О.В. в частині стягнення моральної шкоди з ТОВ «БРСМ - Нафта» - без задоволення.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом першої встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачі проживають в селі Кобці, селі Крячки та селі Здорівка Васильківського району Київської області, що підтверджується копіями паспортів, довідок, свідоцтв, витягів, державних актів, договорів та будинкових книг.

08 червня 2015 року близько 17 год 00 хв. на нафтобазі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, власником якої є ТОВ «Побутрембудматеріали», виникла пожежа, яка тривала до 10 год. 20 червня 2015 року. Вказані обставини підтверджуються актом про пожежу від 08 червня 2015 року та не заперечуються учасниками справи.

Встановлено, що об`єкт, на якому відбулась пожежа, є об`єктом підвищеної небезпеки. Питання винуватості певних осіб у вчинені діянь, наслідком яких стала пожежа, вирішується в межах кримінального провадження, у іншому суді триває судовий розгляд, будь-які особи до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку не притягнуті.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 583 від 09 червня 2015 року «Про утворення Урядової комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, що виникла 08 червня 2015 року у Київській області» було утворено відповідну комісію з ліквідації наслідків пожежі на нафтобазі ТОВ «Побутрембудматеріали».

Відповідно до протоколів Урядової комісії, про створення якої йшлося у вищевказаному розпорядженні Кабінету Міністрів України № 583 від 09 червня 2015 року, підтверджуються обставини щодо вищевказаної пожежі, організаційних заходів по її гасінню та ліквідації і профілактиці наслідків, в тому числі для природного довкілля.

Звітом Урядової комісії про результати ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, що виникла 08 червня 2015 року, створеної відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 09 червня 2015 року № 583-р про результати ліквідації наслідків надзвичайної ситуації на території нафтобази ТОВ «Побутрембудматеріали», підтверджено статус події - пожежі як надзвичайної ситуації, підтверджено загибель 5 осіб та травмування 16 осіб; підтверджено, що пожежа тривала з 17 год. 08 червня 2016 року до 10 год. 20 червня 2016 року; зафіксовано, що в гасінні пожежі загалом прийняло участь 939 осіб та 117 одиниць спецтехніки; що нафтобаза ТОВ «Побутрембудматеріали» із-за порушень містобудівного законодавства, правил технічної, пожежної та екологічної безпеки функціонувала як аварійно-небезпечний об`єкт, що пожежа мала негативні наслідки для довкілля; що пожежа являла собою загрозу для життя людей кількох населених пунктів із-за близькості нафтобази до військового складу боєприпасів; що такого розвитку подій вдалося уникнути лише внаслідок самовідданих пожежників по гасінню.

Актом за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасних випадків (аварії) на нафтобазі ТОВ «Побутрембудматеріали», який в деталях доповнює висновки звіту Урядової комісії, підтверджено надзвичайний характер події. У висновку вищезазначеного акту відзначено, що ТОВ «Побутрембудматеріали» являлось власником нафтобази, а ТОВ «Парком -Транс» та ТОВ «Укртрансоіл-2009» експлуатантами нафтобази та зберігачами на ній паливно - мастильних матеріалів і всі троє являються відповідальними за пожежу - надзвичайну подію. Крім того, в зазначеному акті зафіксовані ряд порушень, які були виявлені та стосуються функціонування самої нафтобази та дій окремих осіб.

Відповідно до результатів дослідження усіх проб ґрунту з території Васильківського району Київської області, здійсненими державною установою «Інститут гігієни медичної екології ім. О.М. Марзєєва НАМН України», встановлено перевищення вмісту бензапірену (протокол № 4 від 24 червня 2015 року, протокол № 5 від 30 червня 2015 року).

Як видно із приєднаної до листа державної установи «Інституту гігієни та медичної екології ім. О.М. Марзєєва - АМНУ України» за № 24.2/2405 від 03 липня 2015 року, який направлявся на адресу Державної санітарно-епідеміологічної служби України, копії пояснювальної записки по вищевказаним протоколам, встановлені такі факти. Фахівці лабораторії канцерогенних факторів ДУ «Інституту гігієни та медичної екології ім. О.М. Марзєєва НАМНУ України» провели дослідження вмісту сензапірену в наданих Лабораторним центром зразках ґрунту. Проаналізувавши отримані результати можна зазначити наступне. По-перше, в усіх пробах ґрунту, незалежно від глибини досліджуваного зразка, реєструється високі рівні канцерогену, які у кілька разів перевищують нині діючі гігієнічні нормативи (20,0 мкг/кг). По-друге, чітко простежується залежність концентрації від місцезнаходження пункту спостережень по відношенню до вогнища. Якщо на відстані 1 км (АДРЕСА_5) вміст бензапірену сягав 280,0 мкг/кг (14 ГДК), то вже на відстані 3,0 км концентрації зменшуються більш ніж у 2 рази. Така тенденція зберігається і далі, досягаючи рівня контрольного пункту на відстані дещо більше за 15 км. По-третє, аналіз даних, отриманих при дослідженні ґрунту на глибині 20 см також свідчить про перевищення ГДК бензапірену.

Згідно з протоколом випробувань № 0759-Н від 11 серпня 2015 року Української лабораторії якості і безпеки продукції АПК критичні рівні забруднень продуктами горіння нафтопродуктів встановлено для ґрунтів за показниками сумарного вмісту нормованих бензапіренів та ненормованих поліароматичних вуглеводів, також для ґрунтів характерне перевищення лімітуючи показників вмісту сірки.

Звітом громадської ради при Міністерстві екології та природних ресурсів України за результатами громадської оцінки впливів на довкілля, внаслідок пожежі на території нафтобази ТОВ «Побутрембудматеріали» у смт Глеваха Васильківського району встановлено, що результати незалежного постійного моніторингу якості атмосферного повітря з моменту пожежі до її ліквідації, проведених досліджень зразків ґрунту та ґрунтових вод свідчать, що забруднення компонентів довкілля за межами території нафтобази, як з моменту виникнення пожежі, так і зі спливом часу до моменту відбору відповідних проб не перевищують фонових показників. Рівні забруднення довкілля, в усіх досліджуваних напрямках не змінились та не завдали будь-яких негативних наслідків у вигляді шкоди довкіллю та/або окремим об`єктам після аварії на нафтобазі та не розповсюдилось за її межі, що у свою чергу не несе додаткової загрози об`єктам довкілля та здоров`ю населення.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами інших досліджень, актів відбору проб харчових продуктів та протоколів дослідження проб харчових продуктів до цих актів, протоколів відбору та дослідження проб ґрунту, перевищення досліджуваних показників не перевищує норми.

Також у справі містяться комісійні висновки спеціалістів за результатами психологічного дослідження та додаткові висновки спеціаліста-психолога (до комісійних висновків), з яких вбачається, що надзвичайна ситуація, яка проявилася у пожежі на нафтобазі ТОВ «Побутрембудматеріали», її наслідки та дії, що привели до її виникнення з очевидністю була психотравмуючою для позивачів.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Відносини, пов`язані з діяльністю об`єктів підвищеної небезпеки, регулюються Конституцією України, цим Законом, законами України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об`єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб`єкта господарської діяльності, у власності або у користуванні якого перебуває об`єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб`єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Встановлено, що ТОВ «Побутрембудматеріали» є власником земельної ділянки за адресою: Київська область, Васильківський район, Глевахівська селищна рада, цільове призначення - для експлуатації та обслуговування нафтобази, кадастровий номер :03:005:0001.

Отже, ТОВ «Побутрембудматеріали» є володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

По справі встановлено, що 01 травня 2015 року між ТОВ «Побутрембудматеріали» (орендодавець) і ТОВ «Парком - Транс» (орендар) укладено договір оренди, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає за плату на певний строк у користування нерухоме майно.

Тобто на час виникнення пожежі між цими сторонами діяв договір оренди.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» суб`єкт господарської діяльності зобов`язаний: вживати заходів, направлених на запобігання аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу; повідомляти про аварію, що сталася на об`єкті підвищеної небезпеки, і заходи, вжиті для ліквідації її наслідків, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування та населення; забезпечувати експлуатацію об`єктів підвищеної небезпеки з додержанням мінімально можливого ризику; виконувати вимоги цього Закону та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність об`єктів підвищеної небезпеки.

Положеннями пунктів 21, 23 ч.1 ст.20, ч.3 ст.55 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить, зокрема забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки; здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики. Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Судом першої інстанції встановлено, що органами Державного нагляду і контролю у сфері пожежної безпеки здійснено понад 10 перевірок нафтобази ТОВ «Побудрембудматеріали», за результатами яких неодноразово виносилися постанови про застосування запобіжних заходів, складалися протоколи про адміністративні правопорушення у сфері пожежної безпеки, а керівництво нафтобази притягувалося до адміністративної відповідальності.

За наслідками результатів перевірки дотримання вимог пожежної та техногенної безпеки, проведеної у травні 2015 року (на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 січня 2015 року № 317-р «Про надання дозволу на проведення планових перевірок стану пожежної та техногенної безпеки»), складено та вручено керівнику об`єкта акт від 20 травня 2015 року № 53 та припис про усунення виявлених порушень, яким запропоновано до виконання 64 заходи та надано термін для усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки до 22 липня 2015 року.

Відповідно до припису про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту від 30 квітня 2014 року № 284, складеного Васильківським районним відділом ГУ ДНС України у Київській області Державної служби України з надзвичайних ситуацій, при проведенні у період з 14 по 30 квітня 2014 року планової перевірки нафтобази по АДРЕСА_4 щодо додержання та виконання ТОВ «Побутрембудматеріали» вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту відповідно до Кодексу цивільного захисту України, директору ТОВ «Побутрембудматеріали» Щербатку В.В. запропоновано вжити заходів пожежної безпеки для усунення виявлених порушень.

Згідно з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 04 червня 2015 року КИТгБ № 26132, складеного головним державним інспектором з питань цивільного захисту та техногенної безпеки Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки відносно провідного інженера ТОВ «Побутрембудматеріали» ОСОБА_35., під час перевірки встановлено ряд порушень, допущених при реконструкції об`єкта, що стало підставою для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності; постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2015 року провідного інженера ТОВ «Побутрембудматеріали» ОСОБА_35 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до висновку від 18 вересня 2015 року № 11993/15-47 судової пожежно-технічної експертизи за фактом пожежі, що сталася 08 червня 2015 року на території нафтобази по АДРЕСА_4, яка призначена у кримінальному провадженні № 0000881, осередок пожежі знаходився у місці виникнення електричної іскри між однією (з трьох) парою контактів (рухомого і нерухомого) у магнітному пускачі, встановленому у металевій шафі, яка була закріплена на кронштейні пересувного насосного електроагрегату, що знаходився між резервуарами № 90 і № 36, при наявній у цій шафі вибухо-пожежонебезпечної концентрації суміші парів горючої рідини з киснем повітря. Наявність цієї концентрації, здатної до займання, з`явилася після розгерметизації трубопроводу, виконаного із гумотканинного рукава, за допомогою якого до виникнення пожежі здійснювалося перемішування пального, що містилося у резервуарі № 90, і внаслідок розлиття пального на поверхню землі, що витікало із зазначеного резервуара поблизу зазначеного електроагрегату; причиною пожежі послужило вибухове займання утвореної суміші парів горючої рідини, що вилилася з резервуару № 90, з киснем повітря у встановленому за результатами проведення досліджень осередку пожежі.

Згідно з висновком судових експертів за результатами проведення комплексної судової вибухо-технічної, пожежно-технічної експертизи та з безпеки життєдіяльності від 20 квітня 2016 року №11934/15-46/14796/14797/15-47, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі постанови старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ МВС України в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000881, виникнення пожежі на території нафтобази по АДРЕСА_4 пов`язано з недотриманням вимог пожежної безпеки, а саме пунктів 1.1-1.3, 9.2 Правил пожежної безпеки в Україні, пункту 4.6.11 Правил улаштування електроустановок, зокрема відповідними працівниками підприємства.

Наведені обставини, зокрема, встановлені постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 квітня 2018 року у справі №911/3782/16 за позовом ПАТ «Страхова компанія «АХА» Страхування» до ТОВ «Побутрембудматеріали», ТОВ «Парком - Транс» про стягнення коштів, а отже, не підлягають доказуванню згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.780 ЦК України шкода завдана у зв`язку з користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.

Отже установивши, що на час передачі об`єкта оренди за договором оренди майна від 01 травня 2015 року, укладеним між ТОВ «Побутрембудматеріали» і ТОВ «Парком - Транс», існували недоліки, що можуть бути небезпечними та призвести до негативних наслідків, суд приходить до висновку про те, що саме ТОВ «Побутрембудматеріали», як власник нафтобази, володілець джерела підвищеної небезпеки, є відповідальною особою за заподіяння шкоди внаслідок пожежі.

Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «Побутрембудматеріали» не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, що пожежа, яка виникла 08 червня 2015 року на належному відповідачу об`єкті підвищеної небезпеки-нафтобазі ТОВ «Побутрембудматеріали», сталася внаслідок непереборної сили або умислу потерпілих.

При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про солідарну відповідальність за спричинення шкоди позивачам, є безпідставними.

Так, судом враховано, що відповідно до положень ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяною нею. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

За відсутності доказів, підтверджуючих сукупність та взаємопов`язаність дій відповідачів, об`єднаних спільними намірами, немає підстав для покладення на відповідачів солідарної відповідальності за заподіяну позивачам моральну шкоду.

Тому доводи апеляційної скарги представника позивачів - адвоката Лупейка О.В. про те, що у даному випадку відповідачі мають нести солідарну відповідальність за спричинену шкоду, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Звертаючись до суду із вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивачі зазначали, що пожежа на нафтобазі, причини, що до неї призвели, являли собою очевидну загрозу для їх життя і здоров`я, життя і здоров`я членів їх сімей, загрозу для природного довкілля та екологічної безпеки, привели до порушення усталених способів особистого і сімейного життя, безпеки житла, до звуження можливостей використання продукції особистого підсобного господарства. Внаслідок зазначених аспектів усі позивачі та члени їх сімей переживали та переживають значні душевні страждання, що знайшли свій прояв у постійному стресі, страхах, тривогах, переживаннях та моральних муках.

Ці обставини позивачі підтвердили у наданих поясненнях та долученими до справи висновками психологів-спеціалістів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Право на безпечне для життя та здоров`я довкілля - це одне з фундаментальних і всеохоплюючих прав людини і громадянина.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно з ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадів, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права кожного на життя охороняється законом.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.

Праву громадян на сприятливе (безпечне для життя та здоров`я) довкілля кореспондує обов`язок усіх інших осіб (будь то фізичних чи юридичних) утримуватися від дій, які можуть порушити це право.

Відповідно до ст. 282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю.

Згідно зі ст. 293 ЦК України фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побути, а також права на її збирання та поширення.

Діяльність фізичної та юридичної особи, що приводить до нищення, псування, забруднення довкілля є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.

Фізична особа має право на безпечні для неї продукти споживання (харчові продукти та предмети побуту).

Відповідно до п. «а» ч.1 ст. 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожний громадян України має право на безпечне для його життя і здоров`я навколишнє природне середовище.

Проживання позивачів в селі Кобці, селі Крячки та селі Здорівка Васильківського району Київської області у власних житлових будинках з присадибними ділянками підтверджено наявними в матеріалах справи паспортними даними, довідками відповідних сільських рад, а також копіями правовстановлюючих документів про права власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, під час самої пожежі на нафтобазі та після неї відповідними службами проводились дослідження щодо стану екології навколо місця події (проби ґрунту, води, повітря, продуктів) на вміст небезпечних речовин. Результати свідчать про незадовільну санітарну ситуацію в районі спостережень саме на момент проведення замірів.

Отже, з урахуванням результатів проведених у даній справі досліджень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в районі надзвичайної ситуації мав місце вплив безпосередньо наслідків цієї пожежі у вигляді опадів чорного кольору на території навколо епіцентру події, що призвело до забруднення харчових продуктів на земельних ділянках та самого ґрунту.

Наявними в матеріалах справи доказами встановлено доведеність факту можливого забруднення довкілля, як наслідок надзвичайної події та впливу на життя та здоров`я позивачів.

Під час вирішення справи судом першої інстанції вірно враховано та прийнято до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дземюк проти України», де Європейський суд з прав людини визначив, що для того, щоб порушити питання за статтею 8 Конвенції, втручання, щодо якого скаржиться заявник, має безпосередньо впливати на його житло, приватне або сімейне життя та має досягти певного мінімального рівня, щоб скарги підпадали під дію статті 8 Конвенції (рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Лопес Остра проти Іспанії» п. 51, № 303-С, та рішення у справі «Фадєєва проти Росії» пп. 69-70. Тому, для рішення першочерговим є те, чи може забруднення довкілля, на яке скаржиться заявник, вважатися таким, що негативно впливає на користування зручностями його житла та якість його приватного і родинного життя (рішення від 02 грудня 2010 року у справі « Іван Атанасов проти Болгарії», заява № 12853/03, п. 66). У зв`язку з цим Суд у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Дубецька та інші проти України», заява № 30499/03, пп. 110 та 113) встановив, що забруднення води є одним з чинників, які впливають на стан здоров`я заявників, а отже - на їх можливість користуватися своїм житлом, вести приватне та сімейне життя.

Оцінка такого мінімального рівня є відносною та залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність і тривалість шкідливого впливу та його фізичні чи психологічні наслідки. Також має братися до уваги загальний контекст довкілля. Суд нещодавно нагадував, що не може бути небезпідставної скарги за статтею 8 Конвенції, якщо шкода, стосовно якої подаються скарги, є незначною у порівнянні з екологічними ризиками, притаманними життю в кожному сучасному місті (рішення від 14 лютого 2012 року у справі «Харді та Мейл проти Сполученого Королівства», заява № 31965/07, п. 188).

Судом першої інстанції вірно враховано, що під час дослідження доводів позивачів про погіршення стану здоров`я, суду важко відрізнити вплив екологічних ризиків від впливу інших відповідних факторів, таких як вік, професія або особистий спосіб життя.

При цьому судом зазначено, що немає сумнівів в тому, що сильне забруднення води та ґрунту може негативно вплинути на громадське здоров`я загалом та погіршити якість життя особи, але його фактичний вплив у кожному окремому випадку неможливо визначити у кількісному вираженні; «якість життя», власне, є суб`єктивною характеристикою, яка не піддається точному визначенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди позивачі посилались на дані комісійних висновків спеціалістів за результатами комплексних досліджень, складені групою спеціалістів-психологів. Зі змісту всіх висновків слідує, що спеціалістами-психологами при психологічних дослідженнях здійснено комплекс сучасних психологічних методик та на підставі описаних і опрацьованих матеріалів встановлено, що надзвичайна ситуація, пов`язана із пожежею на нафтобазі ТОВ «Побутрембудматеріали» стала психотравмуючою для усіх позивачів і проявилась в комплексі психотравмуючих факторів, що призвели до душевних стражданнь, які спричинили моральну шкоду. При чому глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу на особистість позивачів за обставин, які було піддано дослідженню, є надзвичайними, гіпертравмованими і потенційно небезпечними для життя і здоров`я. Між спричиненою позивачам моральною шкодою та психотравмуючими факторами надзвичайної ситуації вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Дослідивши наявні у справі докази, у їх сукупності, глибину душевних страждань, психологічного та емоційного стану позивачів, масштаб надзвичайної ситуації, тривалий час гасіння пожежі, погіршення самопочуття у зв`язку із густим димом, їдким запахом горіння паливних матеріалів, наявність доказів на отримання позивачами значного стресу, пов`язаного із очевидною загрозою для життя і здоров`я їх та їх сімей, загрозу для довкілля та екологічної безпеки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав вважати обґрунтованими доводи позивачів щодо порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням принципів розумності й справедливості та конституційної значимості права кожного на безпечне для життя і здоров`я довкілля, суд першої інстанції обґрунтовано розглядав відшкодування завданої порушенням цього права шкоди, як соціальну цінність людини, яка має бути закріплена гарантією здійснення фізичними особами такого права та можливістю судового захисту у разі його порушення.

За таких обставин, та враховуючи характер і обсяг моральних страждань, яких зазнали позивачі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_30 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та стягнення з ТОВ «Побутрембудматеріали», як власника об`єкта підвищеної небезпеки, на користь позивачів на заподіяну їм моральну шкоду у розмірі по 70 000 грн 00 коп., кожному.

Що стосується доводів апеляційної скарги ТОВ «Побутрембудматеріали» про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо страждань, які зазнали позивачі, а також що судом не мотивований стягнутий розмір моральної шкоди в сумі 70 000 грн 00 коп. кожному позивачеві, то ці доводи зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

З цих же підстав не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги представника позивачів - адвоката Лупейка О.В. в частині незгоди з визначеним судом розміром моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Побудрембудматеріали» про те, що в матеріалах справи відсутній обвинувальний вирок суду, який давав би підстави покладення відповідальності на винних осіб, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки аварія сталася на об`єкті підвищеної небезпеки, а відповідно до ст.16 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» така відповідальність настає незалежно від вини суб`єкта господарювання, у власності якого перебуває об`єкт.

Інші доводи апеляційних скарг також не впливають на правильність висновків суду про часткове задоволення позову, цих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Побутрембудматеріали» - адвоката Томчишина Андрія Ігоровича та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 - адвоката Лупейка Олександра Васильовча - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді