ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8270/17

Головуючий у першій інстанції - Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/374/19

Чернігівський апеляційний суд у складі :

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія»,

відповідач: ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування нежилим приміщенням,

місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту судового рішення - 26 грудня 2018 року.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулось з позовом до ОСОБА_3, у якому просило усунути перешкоди у користуванні нежилим приміщенням, а саме, приміщенням магазину загальною площею 686,5 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідача та будь-яких інших осіб. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 18 квітня 2016 року позивач набув право власності на зазначене нежитлове приміщення, проте, фактично позбавлений права вільно користуватись власним майном, оскільки приміщення використовується колишнім власником ОСОБА_3 як магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2018 року позов ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

05 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи. У мотивування своєї заяви зазначив, що районним судом при залишенні позову без розгляду не було вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, як це передбачено ч. 3 ст. 257 ЦПК України, а саме, витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним під час розгляду справи в суді першої інстанції і які повністю підтверджені наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Ухвалою від 20 грудня 2018 року Новозаводський районний суд м. Чернігова у задоволенні заяви ОСОБА_3 про компенсацію здійснених витрат, пов'язаних з розглядом справи, відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що представник відповідача, який є адвокатом, отримав за свої послуги кошти за весь судовий процес у суді першої інстанції з виконання всіх дій та заходів незалежно від їх кількості, тобто у вартість послуг враховані всі дії, які потрібно вчиняти у справі.

У наданому відзиві представник позивача, вважаючи судове рішення законним та не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду - залишити без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що районний суд дійшов правильного висновку, який вмотивований належним чином, про ненадання відповідачем належних доказів на підтвердження понесених ним витрат на оплату послуг адвоката.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення відповідача та його представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів, які б вказували на те, що понесені ним витрати у розмірі 4000 грн на оплату послуг адвоката Серкіна К.Ю. пов'язані саме з розглядом даної цивільної справи, оскільки акт виконаних робіт складений станом на 13 листопада 2018 року, у той час як адвокат приймав участь у справі лише з 14 листопада 2018 року, а саме, у судових засіданнях 14 та 26 листопада 2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Зі змісту договору про надання правової допомоги від 10 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 уповноважив адвоката Серкіна К.Ю. представляти його інтереси перед юридичними і фізичними особами, зокрема, в судах всіх юрисдикцій, органах, установах, організаціях, із наданням усіх прав, які належать позивачу, відповідачу, третій особі тощо (а.с. 135). Умовами договору визначений перелік й інших прав представника при розгляді справи в суді. Повноваження адвоката у суді першої інстанції підтверджено також ордером (а.с. 134).

На підтвердження понесених витрат за отримані правові послуги відповідачем були долучені акт виконаних робіт від 13 листопада 2018 року, за яким вартість наданих Серкіним К.Ю. юридичних послуг становить 4000 грн, та квитанція до прибуткового касового ордера від 13 листопада 2018 року, відповідно до якої адвокатом Серкіним К.Ю. прийнято від ОСОБА_3 на підставі акту виконаних робіт від 13 листопада 2018 року 4000 грн (а.с. 145, 144).

За вказаним актом виконаних робіт від 13 листопада 2018 року виконавець надав юридичні послуги у суді першої інстанції по справі № 751/8270/17, зокрема, надання консультації, участь у судових засіданнях та інші процесуальні дії в суді першої інстанції.

Як вже зазначалось, договір про надання правової допомоги був укладений 10 січня 2018 року, тобто, саме з цієї дати адвокат Серкін К.Ю. набув права представляти інтереси ОСОБА_3 у справі за позовом ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Матеріали цивільної справи свідчать про те, що, починаючи з 10 січня 2018 року, за час розгляду (перебування) справи у судах першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_3 особисто подавались апеляційні скарги, клопотання про повернення судового збору (а.с. 24, 54, 107, 75). Під час судового засідання від 23 липня 2018 року адвокат Серкін К.Ю., як представник відповідача, участі не приймав (а.с. 89-90). Журнали судових засідань свідчать про те, що станній представляв інтереси відповідача у судових засіданнях, які відбувались 14 та 26 листопада 2018 року (а.с. 136, 146-147).

З наведеного вбачається, як правильно зазначив суд першої інстанції, що станом на 13 листопада 2018 року (дату складання акту виконаних робіт) матеріали даної цивільної справи не містять жодної інформації про те, що адвокат Серкін К.Ю. представляв інтереси ОСОБА_3 у суді, подавав від імені довірителя клопотання або заяви, вчиняв певні процесуальні дії, тощо. Отже, суд правильно зазначив про те, що надання юридичних послуг за актом виконаних робіт відбулось до початку участі адвоката у справі.

Крім того, всупереч приписам ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розрахунку витрат на правову допомогу, в якому повинно бути зазначено, які саме юридичні послуги були надані адвокатом Серкіним К.Ю., їх кількість та витрачений на них час (калькуляція вартості), відповідачем до суду першої інстанції на підтвердження сплачених ним коштів надано не було.

Беручи до уваги зазначені обставини та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних доказів, які б вказували на те, що понесені ним витрати у розмірі 4000 грн на оплату послуг адвоката Серкіна К.Ю. пов'язані саме з розглядом даної цивільної справи.

Апеляційний суд також вважає, що, посилаючись на положення ч. 5 ст. 142 ЦПК України, як на підставу стягнення понесених витрат на правову допомогу, ОСОБА_3 відповідно до приписів цієї статті мав довести необґрунтованість дій позивача при пред'явленні до нього позову.

Так, за матеріалами справи встановлено, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулось з позовом до у листопаді 2017 року, ухвалою від 28 листопада 2017 року було відкрито провадження у справі (а.с. 20). 26 листопада 2018 року районний суд виніс остаточне рішення у справі - ухвалу про залишення позову без розгляду, тобто провадження у цивільній справі тривало рік. Протягом цього періоду ОСОБА_3 тричі оскаржував у апеляційному порядку ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 24, 54, 107). Ухвалами апеляційного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року та від 01 червня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_3 визнавалась неподаною та поверталась заявнику через не усунення останнім у встановлений строк недоліків апеляційної скарги (а.с. 35, 61).

Ухвалою від 30 жовтня 2018 року Чернігівський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за поданою втретє апеляційною скаргою ОСОБА_3 (а.с. 126).

Таким чином, справа у провадженні суду першої інстанції перебувала тривалий час саме внаслідок процесуальної поведінки ОСОБА_3, який під час розгляду справи не демонстрував готовності добросовісно користуватися своїми процесуальними правами, оскільки неодноразово оскаржував у апеляційному порядку ухвалу про відкриття провадження у справі, зазначаючи кожного разу аналогічні підстави для її скасування, що призвело до затягування строків її розгляду.

Отже, на думку колегії суддів, стороною відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б дали змогу зробити висновок про необґрунтованість дій позивача по справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат, що виключає можливість для задоволення заяви ОСОБА_3 про їх компенсацію із застосуванням ч. 5 ст. 142 ЦПК України. Апеляційний суд не вважає такою обставиною звернення товариства з даним позовом, як про це заявляла сторона відповідача, зважаючи на процесуальну поведінку ОСОБА_3 в ході розгляду справи, що наведена вище.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і не дають підстави для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий: Судді: