Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2501/19 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 50 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/2501/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 5 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Слюсарчук Н.Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 25 серпня 2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, вона та відповідач є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку ОСОБА_2 сплачує аліменти у розмірі ј частини заробітку на підставі судового наказу, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 2 травня 2018 року.

Також згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2018 року ОСОБА_2 сплачував аліменти на її утримання під час вагітності, у розмірі 1/6 частини заробітку.

Позивач вказує, що після народження сина ОСОБА_2 припинив сплачувати аліменти на її утримання та не надає допомогу на утримання дитини, хоча має постійне місце роботи та заробіток.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку ( доходу ) на своє утримання до досягнення сином ОСОБА_6 трирічного віку, а також аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку ( доходу) на утримання сина ОСОБА_7 , до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 5 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки, у зв`язку з чим вона має намір розірвати шлюб. Враховуючи ту обставину, що після народження сина ОСОБА_8 не пройшов один рік, вона позбавлена можливості вирішити дане питання в судовому порядку.

Також позивач вказує, що ОСОБА_2 має сталий та значний дохід, проте не забезпечує сім`ю матеріально, не виконує обов`язки, передбачені сімейним законодавством, відтак вона змушена самостійно, власними силами, виховувати та здійснювати догляд за двома малолітніми дітьми. На даний час відповідач утримує лише доньку ОСОБА_9 . Вказана обставина була визнана представником ОСОБА_2 в судовому засіданні, проте суд необгрунтовано прийшов до висновку про відсутність доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від обов`язку утримувати неповнолітнього сина.

При вирішенні спору суд першої інстанції залишив поза увагою законодавчо закріплений обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину, а також право дружини на утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

На думку ОСОБА_1 , суд не надав належної оцінки її поясненням, а також поясненням відповідача, врахувавши лише позицію третьої особи. Суду була повідомлена та обставина, що на даний відповідач проживає окремо від неї та дітей й у провадженні Богунського районного суду м. Житомира з 23 серпня 2019 року перебуває справа про розірвання шлюбу між ними.

Вказане свідчить про недотримання судом вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Суд також не взяв до уваги наявність судових рішень про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_10 та аліментів на утримання дружини на період вагітності, якими встановлений факт його ухилення від надання матеріальної допомоги.

У рішенні відсутня мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, а також не зазначені мотиви, з яких суд не застосував норми права, на які посилалися сторони.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що він не проживає разом із ОСОБА_11 та не веде з нею спільне господарство. Суд в даному випадку повинен був стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/9 частини заробітку, а також аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/9 частини заробітку, оскільки він частково визнав позов та погоджувався сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. В рішенні суд не зазначив про підстави для відмови у прийнятті визнання позову, ухвала з даного питання також не була постановлена.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу, зазначивши, що з метою захисту прав малолітнього ОСОБА_7 необхідно задовольнити позов.

Позивач також пояснила, що із серпня 2019 року не проживає разом з відповідачем. Вона з дітьми орендує житло, проте не може надати докази на підтвердження цієї обставини, оскільки відповідний договір не укладався. За домовленістю із власником цього житлового приміщення вона тимчасово не сплачує кошти за користування житлом, однак змушена буде сплатити їх в подальшому, коли матиме таку можливість. Відповідач проживає за іншою адресою, в орендованій квартирі.

На думку третьої особи - ОСОБА_3 , апеляційна скарга є безпідставною, оскільки звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом зумовлене виключно прагненням сторін отримати рішення суду для його подальшого використання у спорі про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_12 . Сторони проживають разом зі своїми дітьми, є подружжям, відповідач матеріально утримує сім`ю, отже обставини, за яких виникає право на стягнення аліментів, в даному випадку відсутні.

Під час судового розгляду інших цивільних справ про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 пояснювала, що ОСОБА_2 справно сплачує аліменти та утримує її та їхніх спільних дітей.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 25 серпня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

2 травня 2018 року Васильківським міськрайонним судом Київської області виданий судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2018 року й до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 16 липня 2018 року й до народження дитини. Однією з підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час вагітності було визнання ОСОБА_2 позову.

Окрім того, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2018 року стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на утримання його батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/8 частини заробітку ( доходу), починаючи з 27 липня 2018 року.

На підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання його батька ОСОБА_4 , із 1/8 частини до 1/9 частини заробітку (доходу) відповідача.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 має також малолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Постановою Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2018 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі ј частин всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2017 року й до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_12

Станом на 20 травня 2019 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_14 становить 120867 грн. 66 коп., що підтверджується змістом довідки, виданої головним державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу ДВС.

Доказів того, що у примусовому порядку виконуються інші судові рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, матеріали справи не містять.

Судом також встановлено, що відповідач обіймає посаду керуючого магазином ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» та його заробіток з за період із січня по травень 2019 року становив 298572 грн. 54 коп.

На даний час в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа №295/703/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. У відзиві на позов у даній справі від 6 лютого 2019 року ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 справно сплачує аліменти й утримує її та двох їхніх спільних дітей: ОСОБА_15 та ОСОБА_7 .

Як пояснила ОСОБА_1 в судовому засіданні, до серпня 2019 року вона з відповідачем та дітьми разом проживали у квартирі АДРЕСА_1 . Дане житлове приміщення перебувало у їхньому користуванні на підставі договору оренди від 14 грудня 2018 року.

На підтвердження тієї обставини, що сторони не проживають разом, ОСОБА_2 надано копію ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 23 серпня 2019 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу. Окрім того, відповідач надав копію договору оренди від 1 серпня 2019 року, згідно з умовами якого він користується квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-4 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Зміст даних норм свідчить про те, що аліменти на утримання дитини можуть бути присудженні за рішенням суду у разі, коли батьки не дійшли згоди щодо вирішення питання щодо матеріального утримання дитини, а також у разі ухилення від сплати аліментів того з батьків, який проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.2 ст. ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

При застосуванні наведеної вище норми, поряд з іншим, встановленню підлягає факт ухилення чоловіка - батька дитини від утримання дружини, з якою проживає неповнолітня дитина.

За змістом положень цивільного процесуального права судовому захисту підлягає порушене право.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надала суду доказів ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги на її утримання та утримання малолітнього сина. Пояснення останньої у відзиві в цивільній справі №295/703/19 про те, що відповідач сплачує аліменти та утримує її й неповнолітніх дітей, а також часткове визнання відповідачем позову, який погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/9 частини його заробітку, та аліменти на утримання малолітнього сина у такому ж розмірі, спростовують ту обставину, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дружини та малолітнього сина.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проживають однією родиною разом зі своїми спільними дітьми, доказів того, що відповідач проживає окремо та не утримує сім`ю, не надано, відтак відсутні підстави стверджувати про порушення прав малолітнього сина та позивачки.

Суд критично оцінює доводи сторін про те, що вони проживають окремо, оскільки долучена ОСОБА_2 до матеріалів справи копія договору оренди, укладеного 1 серпня 2019 року, містить інформацію про те, що орендована квартира використовується орендарем для свого тимчасового проживання та проживання членів його родини. Доказів того, що позивач разом з дітьми проживає за іншою адресою, суду не надано, а відкриття 23 серпня 2019 року провадження у справі про розірвання шлюбу між сторонами, не є беззаперечним доказом того, що вони не проживають однією сім`єю та відповідач не виконує обов`язки щодо матеріального забезпечення дружини та сина.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374.375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 5 вересня 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 8 листопада 2019 року.