Провадження № 2/761/681/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря: Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У вересні 20187 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (надалі по тексту - відповідач), у якому просив суд стягнути на свою користь з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 7 714,78 грн., а також судові витрати, які складають оплату правової допомоги та сплату судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.01.2016 року близько 13:30 год. в м. Черкаси ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. НОМЕР_6, по вул. Енергобудівельників в м. Черкаси, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з моїм автомобілем НОМЕР_1, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн. Крім того, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2016 року за фактом даної ДТП ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежено усним зауваженням. Таким чином, дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача та автомобіля під керуванням ОСОБА_2, сталася з вини обох водіїв. Внаслідок ДТП позивачу було спричинено шкоду, яка на даний час не відшкодована в повному обсязі. Розмір матеріальних збитків, спричинених позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, визначений у висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження 016/16 від 26.02.2016 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля НОМЕР_2, становить 43865,87 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як володільця наземного транспортного засобу на час ДТП була застрахована у відповідача згідно полісу № АЕ/4528855 від 13.09.2015 року. 09.03.2017 року відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» виплатив позивачу лише частину страхового відшкодування в сумі 13218,16 грн. Позивач вказує, що ДТП сталося як з його, так і з вини за ОСОБА_2, а тому розмір страхового відшкодування становить 43865,87 грн. : 2 = 21932.94 грн. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка згідно полісу становить 1 000,00 грн. Отже, страховик ПрАТ «СТ «Домінанта» повинне було виплатити страхове відшкодування в розмірі 21932,94 грн. - 1000,00 грн. = 20932,94 грн. Таким чином, фактично не сплачено до цього часу страхове відшкодування в розмірі 7714,78 грн. (20932,94 грн. - 13218,16 грн.), що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом

Крім того, у клопотанні про розподіл витрат (а.с. 186-187), позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на оплату правової допомоги в сумі 5 768,00 грн.

21.11.2018 року судом було прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, яка обґрунтована тим, що згідно висновку № 12-2/354 від 23.05.2018 року судової автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП 22.01.2016 року із врахуванням фізичного зносу автомобіля, в цінах станом на час виплати страхового відшкодування на 20.02.2017 року складала 44383,06 грн. Оскільки ДТП сталося за обопільної вини позивача та ОСОБА_2, розмір страхового відшкодування становить 22191,53 грн. Франшиза згідно полісу № АЕ/4528855 становить 1000,00 грн. Отже страховик ПрАТ «СТ «Домінанта» повинен був виплатити страхове відшкодування з урахування відшкодування витрат позивача на оплату експертного автотоварознавчого дослідження (1500,00 грн.) в розмірі 22691,53 грн. Страховик 09.03.2017 року сплатив лише частину суми страхового відшкодування в розмірі 13218,16 грн. Таким чином, фактично не сплачено до цього часу страхове відшкодування в розмірі 9473,37 грн. Внаслідок того, що відповідач вчасно (11.01.2017 року) не сплатив страхове відшкодування з розмірі 22691,53 грн., з 12.01.2017 року це зобов'язання набуло статусу простроченого. Тому, у позивача виникає право вимагати стягнути з відповідача суму страхового відшкодування з урахуванням пені за прострочення сплати страхового відшкодування в сумі 5 845,14 грн., інфляційних витрат в сумі 2 142,58 грн., 3 % річних в сумі 588,00 грн., а також витрати, які понесені позивачем на оплату судової експертизи в сумі 1 015,20 грн.

У запереченнях на позовну заяву представник відповідача зазначає, що відповідно до Звіту № 20-D/23/1 від 08.10.2016 р. вартість матеріального збитку, що завданий власнику транспортного засобу ТЗ «Hyundai Santa Fe», д/н НОМЕР_3, складає 34 605,35 грн. з ПДВ та 28 837,79 грн. без ПДВ. ДТП, яке сталось 22.01.2016 року, трапилась з вини обох водіїв. Таким чином, на позивача припадає 50% від загальної суми страхової виплати, а саме 14 418,89 грн. Франшиза становить 1000,00 грн. Відповідачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування, розмір якого складає 13 418,89 грн. чим виконав свої зобов'язання перед позивачем. На підставі викладеного, просив відмовити в задоволення даного позову в повному обсязі.

У судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи повідомленим про дату і час судового розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, у поданих до суду запереченнях просив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 08.09.2017 року відкрито провадження у справі призначено судове засідання.

Як відомо, з 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 20.03.2018 року ухвалено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 20.03.2018 року у даній справи призначено судову автотоварознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

11.06.2018 року на адресу суду з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшов Висновок експерта від 23.05.2018 року №12-2/354.

Ухвалою суду від 13.06.2018 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді від 21.11.2018 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено її до розгляду по суті.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля НОМЕР_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6).

22.01.2016 року близько 13 год. 30 хв. в м. Черкаси ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ЗАЗ Део», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 по вул. Енергобудівельників в м. Черкаси, порушуючи вимоги п. 2.3 «б», 12.1. Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості,не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «Хундай», державний номерний знак НОМЕР_5, який рухався в зустрічному напрямку, при чому транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 124 КУАП.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкас від 12.02.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності в межах санкції вказаної статті (а.с. 4).

Крім того, 22.01.2016 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Нюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 по вул. Енергобудівельників, 4 в м. Черкаси, порушуючи вимоги п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, безпечну швидкість, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ ДЕУ», державний реєстраційний номер НОМЕР_6, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 124 КУАП.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкас від 12.02.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, від адміністративної відповідальності його звільнено, провадження у справі закрито (а.с. 5).

Таким чином, ДТП сталася з вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТОВ «СТ «Домінанта», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4528855 (далі - поліс), який є діючим на момент ДТП (а.с. 20).

Відповідно до Висновку експерта №12-2/354 від 23.05.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.01.2016, із врахуванням фізичного зносу автомобіля, в цінах станом на час виплати страхового відшкодування на 20.02.2017, складала 44 383,06 грн. (а.с.126-144).

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно абз. 1 п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір відшкодування страховиком шкоди (збитків), завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); шкодою, заподіяною майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (пункт 32.4 статті 32); шкодою, пов'язаною із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32); сумою франшизи, розрахованою за правилами пункту 12.1 статті 12.

За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Згідно з п.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він у визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.

Отже, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Оскільки ДТП сталося з вини позивача та ОСОБА_2, розмір страхового відшкодування становить 22191,53 грн. (44 383,06 грн. : 2) Франшиза згідно полісу становить 1000,00 грн. Отже, страховик ПрАТ «СТ «Домінанта» повинен був виплатити страхове відшкодування з урахування відшкодування витрат позивача на оплату експертного автотоварознавчого дослідження (1500,00 грн.) в розмірі 22 691,53 грн. (22 191,53 грн. - 1 000,00 грн. + 1 500,00 грн.). Страховик 09.03.2017 року сплатив лише частину суми страхового відшкодування в розмірі 13 218,16 грн. Таким чином, фактично не сплачено до цього часу страхове відшкодування в розмірі 9 473,37 грн. (22 691,53 грн. - 13 218,16 грн.).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 9 473,37 грн. є законними та підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ДТП, яка мала місце 22.01.2016 року, є страховим випадком, скоєна з вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дії останніх потягли цивільно-правові наслідки, позивачу заподіяно шкоду.

Як вказано у постанові Верховного суду від 07.06.2018 року у справі №61-1246св17, відповідно до статті 22.1 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У частині другій статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №6-927цс16 та 7 червня 2017 року №6-282цс17.

Тому, суд за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 588,00 грн. та інфляційні витрати в сумі 2 142,58 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України

Крім того, як вказано у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже, вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати страхового відшкодування в сумі 5 845,14 грн. ґрунтуються на вимогах закону та підлягають до задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

П. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6 ст. 139 ЦПК України).

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача коштів, сплачених ним на оплату автотоварозначої експертизи в сумі 1 015,20 грн. підлягає задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 640,00 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, за умовами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оскільки стороною позивача було надано підтвердження фактичної оплати витрат на правничу допомогу, а також надано детальний опис наданих послуг, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 5 768,00 грн. підлягають стягненню з відповідача у даній справі.

При цьому, вказаний розмір, на думку суду, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 22, 509, 625, 636, 979, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 133, 137, 139, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі - 9 473,37 грн., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування в сумі - 5 845,14 грн., інфляційні витрати в сумі - 2 142,58 грн., 3 % річних в сумі - 588,00 грн., витрати на оплату автотоварозначої експертизи в сумі - 1 015,20 грн., витрати на оплату правової допомоги в сумі 5 768,00 грн. та судовий збір у розмірі - 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», 6, адреса м. Київ, вул. Саксаганського, 119.

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст рішення виготовлено 31.01.2019 року