Ухвала

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 308/14197/15-ц

провадження № 61-48559 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В. Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 серпня 2016 року у складі судді Світлик О. М. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Собослоя Г. Г., Кожух О. А., Джуги С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3. про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 14 березня 2013 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 8 тис. грн, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначений вище кредитний договір складається з анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та тарифами банку.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, на вимоги банку не реагував, унаслідок чого станом на 31 жовтня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 629 грн 35 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7 995 грн 86 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 2 303 грн 52 коп., пеня та комісія у розмірі 300 грн, штраф (процентна складова) у розмірі 500 грн.

З урахуванням викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 11 629 грн 35 коп.

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк»про визнання кредитного договору нікчемним та застосування наслідків його недійсності.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 14 березня 2013 року ним у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» заповнено анкету-заяву про приєднання до Умов та правилами надання банківських послуг для отримання споживчого кредиту у розмірі 10 тис. грн на власні потреби, у вказаній заяві ним було зазначено лише свої анкетні дані, місце роботи, надано копію паспортних даних, реєстраційного номера платника податків.

Проте у порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів» його не було ознайомлено з Умовами та правилами надання банківських послуг, складовими кредитного договору, а вищевказана анкета-заява не містить істотних умов договору й сама по собі не може складати кредитний договір у цілому. Банком неправомірно в односторонньому порядку з 01 вересня 2014 року було збільшено відсотки за користування кредитом з 30 % річних на 34,8 % річних, а з 01 квітня 2015 року до 43,2 % річних та до 86,4 % річних, у той час як він був співробітником ПАТ КБ «ПриватБанк» з грудня 2013 року по 01 березень 2015 року і отримував заробітну плату саме на свій картковий рахунок, з якого банк стягував кошти на погашення кредиту та відсотків за ним. Збільшення банком в односторонньому порядку фіксованої відсоткової ставки є несправедливим. З 27 березня 2015 року по 19 листопада 2015 року він був за межами території України, а банком автоматично списувались кошти з його рахунку, тобто він не визнавав змінені банком умови кредитного договору. Крім того, він зазначив про недопустимість подвійної юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення у вигляді штрафів (фіксовані, процентні), пені і комісій.

З урахуванням викладеного, уточнених позовних вимог та положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статей 203, 215, 1056-1 ЦК України ОСОБА_3 просив суд визнати нікчемним укладений 14 березня 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договорі із застосуванням наслідків його недійсності.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» та об'єднано в одне провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 серпня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2013 року, а саме тіло кредиту у розмірі 7 995 грн 86 коп. У решті позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано нікчемним з часу укладення кредитний договір від 14 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 із застосуванням наслідків його недійсності шляхом повернення ОСОБА_3 ПАТ КБ «ПриватБанк» тіла кредиту у розмірі 7 995 грн 86 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 не підписані усі обов'язкові складові кредитного договору, крім анкети-заяви, а саме: пам'ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку. Відсутні належні та допустимі докази на підтвердження, які саме Умови та правила надання банківських послуг розумів позичальник підписуючи заяву-анкету, тому вони не є складовою кредитного договору, посилаючись при цьому на правові висновки Верховного Суду України. Отже, оскільки ОСОБА_3 своєї згоди на підвищення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки не давав, не приймав нові тарифи і не погоджувався з їх зміною, не отримував виписок по рахунку у зв'язку з перебуванням у відповідний період за межами території України, а стягнення банком самостійно з платіжної картки останнього коштів, на яку йому нараховувалася заробітна плата, не вказує на прийняття ним пропозиції і погодження з діючими умовами, тому такі дії банку є незаконними. Ураховуючи викладене, кредитний договір від 14 березня 2013 року, укладений між сторонами, є нікчемним, тому слід застосувати наслідки його нікчемності шляхом реституції та повернення ОСОБА_3 банку тіла кредиту.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що укладений 14 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір є нікчемними, оскільки позичальником не підписані усі обов'язкові складові кредитного договору у тому числі: пам'ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку, вони не є складовими договору. Докази на підтвердження того, які саме Умови та правила надання банківських послуг розумів позичальник підписуючи заяву-анкету відсутні. Крім того, позичальник своєї згоди на підвищення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки не давав, не приймав нові тарифи і не погоджувався з їх зміною, не отримував виписок по рахунку у зв'язку з перебуванням у відповідний період за межами території України, а стягнення банком самостійно з платіжної картки останнього коштів, на яку йому нараховувалася заробітна плата, не вказує на прийняття ним пропозиції і погодження з діючими умовами, а, отже, вищевказані дії банку є незаконними.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить оскаржувані судові рішення у частині відмови у задоволенні його позову та задоволенні зустрічного позову скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що останній не був ознайомлений з ними, також не свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. ОСОБА_3 поставив підпис саме у заяві позичальника, яким засвідчив свою згоду з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Крім того, відповідно до анкети-заяви ОСОБА_3 зобов'язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на офіційному сайти банку. ОСОБА_3 до банку із заявою про розірвання кредитного договору не звертався, тобто він прийняв нові тарифи банку та погодився з їх зміною. Отже, ОСОБА_3 належним чином взяті на себе зобов'язання за спірним кредитним договором не виконано, унаслідок чого утворилась заборгованість за цим договором, яку слід стягнути з останнього на користь банку.

Доводи особи, яка подала відзив

У січні 2019 року ОСОБА_3 подав відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, його не було ознайомлено з Умовами та правилами надання банківських послуг при укладенні спірного кредитного договору, що призвело до приховання від нього істотних умов кредитного договору, банком в односторонньому порядку збільшено відсоткову ставку у сорок разів, чим порушеного його права споживача. Отже, оскільки він не підписав усі обов'язкові документи, які є складовою частиною кредитного договору, крім-анкети-заяви, то цей договір є неукладеним.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Установлено, що визначальним у даній справі є те, чи становлять Умови та Правила надання банком кредиту складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту, чи іншу спірну умову у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року справу № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274 св 18) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року передано на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Верховного Суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з тих підстав, що вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274 св 18) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у справі, яка переглядається, наявні подібні правовідносини, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання споживчого кредитного договору нікчемним та застосування наслідків його недійсності до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4про стягнення заборгованості за кредитним договоромзупинити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк