Справа № 138/2500/18
Провадження № 22-ц/801/1870/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 рокуСправа № 138/2500/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Матківської М. В., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В. О., представника відповідача скаржника ОСОБА_1 адвоката Левчишиної О. В., представника позивача Ак-ціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» адвоката Роя В. Л., розгля-нувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного по-зовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до

ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , його пред-ставника адвоката Левчишиної Олени Валентинівни на заочне рішення Могилів-По-дільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року, ухвалене у приміщенні суду в м. Могилів-Подільський Вінницької області за головування судді Цибульського О.Є.,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват-банк» ( далі - АТ КБ «Приватбанк» ) звернулося у Могилів-Подільський міськрайон-ний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 19 477,43 гривень, посилаючись на наступні обставини. 16 грудня 2010 року між сторонами у справі укладений договір № б/н про надання бан-ківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви, згідно якої він отримав кре-дит у розмірі 900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду про те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком договір, що під-тверджується його підписом у заяві. Відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, що передбачено у підпунктах 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується Умовами та правилами надання банківських послуг, де передбачено його право у будь-який момент змінити кредит-ний ліміт.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах пла-тіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту. У випадку зміни тари-фів, інших частин договору банк зобов`язаний інформувати позичальника щодо вне-сених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у підпункті 1.1.3.1.9 договору, а позичальник зобов`язаний отримати виписку про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. Неотримання або несвоєчасне отри-мання позичальником виписок про стан рахунків не звільняє його від виконання зо-бов`язань за укладеним договором. У разі незгоди із змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку позичальник має право надати банку заяву про ро-зірвання договору, виконавши при цьому умови правочину, визначені у підпункті 2.1.1.5.4. ( погасити виниклу перед банком заборгованість ). У випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за укладеним договором банк вправі вимагати їх до-строкового виконання.

Відповідач своєчасно не надавав позивачеві кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору, що відображено у розра-хунку заборгованості за договором, не виконавши таким чином свої зобов`язання за дійсним правочином. Підпунктом 2.1.1.12.1 договору сторони погодили, що зобов`я-зання позичальника з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафів, тобто загальна заборгованість позичальника є борговими зо-бов`язаннями. Згідно умов договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно договору списувати з будь-якого відкритого у банку ра-хунку, в т.ч. з карткового рахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості ОСОБА_1 станом на 12 липня 2018 року має заборгованість у розмірі 19 477,43 гривень, з яких: 5 309,29 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 1 404,00 гривень - заборгованість з відсотків за ко-ристування кредитом, 11 360,45 гривень - нарахована пеня, 500,00 - штраф ( фіксована частина ), 903,69 гривні - штраф ( процентна складова ).

Укладений сторонами кредитний договір відповідно до підпункту 1.1.7.11 цього правочину діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін правочину не проінформує другу сторону про розірвання дого-вору, останній автоматично лонгується на той же строк.

Відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань, заборго-ваність перед банком у повному обсязі не погашає, що спонукало банк звернутися в суд з даним позовом. Банк просив суд стягнути на його користь з відповідача заборго-ваність за кредитним договором від 16 грудня 2010 року № б/н у розмірі 19 477,43 гривень та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762,00 гривень ( а. с. 2-4 ).

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької облас-ті від 12 лютого 2019 року позов задоволений частково. З ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 16 гру-дня 2010 року № б/н у розмірі 18 977,43 гривень, з яких: 5 309,29 гривень становить тіло кредиту, 1 404,00 гривні - нараховані відсотки за користування кредитом, 11 360,45 гривень - пеня, 903,69 гривні - штраф ( процентна складова ) ( а. с. 67-68 ).

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Левчи-шиної О. В. про перегляд заочного рішення у цій справі залишена без задоволення ( а. с. 117-119 ).

Не погоджуючись з ухваленим 12 лютого 2019 року заочним рішенням суду пер-шої інстанції, відповідач ОСОБА_1 , його адвокат Левчишина О. В. оскаржують його в апеляційному порядку, просять скасувати оскаржуване заочне судове рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову банку. Скаржники посила-ються на ухвалення судом оскаржуваного заочного рішення без урахування норм ма-теріального та процесуального права, вважають вимоги банку неналежно пред`явле-ними, необгрунтованими ( а. с. 128-130 ).

Ухвалою апеляційного суду від 08 серпня 2019 року клопотання скаржників щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Мо-гилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року задоволене ( а. с. 135-136 ).

Отримавши судову ухвалу від 19 серпня 2019 року про відкриття апеляційного провадження у справі, про що свідчить додане до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу відповідача та його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представ-ника відповідача ОСОБА_1 адвоката Левчишиної О. В., заперечення на скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» Роя В. Л., дослідивши матеріали справи, проаналі-зувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, коле-гія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача та його адвоката під-лягає частковому задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивіль-них справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуаль-ного права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясова-них обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заочне рішення суду першої інстанції не повністю відповідає цим вимогам, воно є помилковим в частині розміру задоволених позовних вимог. У цій частині оскаржу-ване заочне судове рішення суперечить фактичним обставинам справи, не враховує усіх норм матеріального права, що регулюють наявні між сторонами у справі право-відносини, тому заочне судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рі-шення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». Завдяки від-повідним нормам цивільного процесуального законодавства суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного заочного провадження, що призвело до недотри-мання таких принципів цивільного судочинства як його пропорційність, диспозитив-ність та змагальність сторін.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. При укладенні 16 грудня 2010 року договору сторони у справі керувалися частиною першою статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений ли-ше шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи Банку, викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 16 грудня 2010 року ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, з Тарифами банку, підписав за-яву № б/н, якою виявив бажання отримати в кредит кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 900,00 гривень, отримав згідно умов анкети-заяви платіжну кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового пері-оду» із зобов`язанням до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, у якому були здійс-нені трати, за користування кредитом сплачувати банку проценти у зазначеному в Та-рифах розмірі, що діє на дату нарахування та вказаний на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджу-ється пунктом 2.1.1.12.6 договору. В останньому передбачені умови, що діють у ви-падках недотримання сторонами своїх зобов`язань. Підпункти 9.3., 9.4. Умов та пра-вил надання банківських послуг визначають, що карткові рахунки відкриваються на невизначений строк за виключенням настання умов, викладених у підпунктах 9.6., 9.7.; у випадку перевикористання платіжного ліміту по картці і непогашення його клі-єнтом протягом шести місяців картка закривається, наступне поновлення її дії мож-ливе лише після повного погашення клієнтом виниклої заборгованості. Підпунктом 1.1.3. 2.3 згаданих Умов та правил передбачена можливість односторонньої зміни Та-рифів, інших невід`ємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом мо-же змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання випис-ки по картковому рахунку на умовах, визначених у підпункті 1.1.3.1.9. Умов та пра-вил надання банківських послуг. Згідну підпункту 1.1.2.3. до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан карткових рахунків і здійснені по них опера-ції.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції, пославшись на норми статей 525, 530, 549, 629, 1054 ЦК України, дійшов висновку про необхідність стягнення з боржника на користь банку визначених позивачем у розрахунку заборго-ваності сум тіла кредиту, нарахованих відсотків, пені та штрафу у процентній складо-вій.

Оскаржуючи заочне судове рішення, відповідач та його представник, не запере-чуючи підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Унверсальна, 30 днів пільгового періоду», зазначають, що «Тарифи банку» ОСОБА_1 не підписував. Для скаржників є сумнівною дата укладення договору, чи дійсно останній укладався у письмовій формі згідно вимог за-кону, та який саме цей договір. Скаржники не вбачають взаємозв`язку між підписа-ною відповідачем анкетою-заявою на наявністю кредитної заборгованості, вважають не підтвердженими доводи позивача щодо приєднання ОСОБА_1 до публічно-го договору з певною редакцією. На думку скаржників через мінливість Умов та пра-вил надання банківських послуг їх не можна вважати складовою кредитного догово-ру. Позиція відповідача та його представника грунтується на недоведеності надання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 900,00 гривень, розміру штрафних санкцій, за-боргованості, невизначенні їх нарахування. Врешті в апеляційній скарзі йдеться про пропуск позивачем процесуального строку позовної давності для звернення в суд за захистом порушеного майнового права та інтересу. Скаржники просять суд апеляцій-ної інстанції застосувати при вирішенні цієї справи строк позовної давності.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги у певній частині є слушними та заслуговують на увагу. Однак стосовно заперечень укладення правочину між сторонами, окремих складових договору і пропуску позива-чем строку позовної давності таку позицію скаржників слід констатувати як помил-кову, таку, що на увагу не заслугоє.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16 грудня 2010 року № б/н, укладеного між банком і ОСОБА_1 убачається, що останній, зокрема, 04, 09 грудня 2016 року, 26 лютого, 15 та 26 липня 2017 року вносив чималі суми коштів на погашення заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу.

Згідно з нормами статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`яз-ку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

На підставі викладеного доводи скаржників про пропуск позивачем строку позов-ної давності за вимогами у цій справі є безпідставними.

Висновок суду апеляційної інстанції щодо небхідності часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанку» та стягнення з ОСОБА_1 заборгова-ності у сумах з урахуванням взятих ним зобов`язань за довідкою від 16 грудня 2010 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів піль-гового періоду» грунтується на наступному.

Встановленим є факт укладення 16 грудня 2010 року між сторонами у справі до-говору про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анке-ти-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківских послуг у Приват-банку, отримання платіжної картки, персонального ідентифікаційного номера для ав-торизації, якими позичальник активно користувався, що доводиться випискою про рух коштів за період 2010-2019 років ( а. с. 103-106 ).

Апеляційний суд, враховуючи вирішення спору у заочному порядку, задоволив клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Левчишиної О. В., витребував, дослідив та проаналізував в оригіналах наступні документи: Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256; сам вказаний наказ; підписані 16 грудня 2010 року ОСОБА_1 ан-кету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Уні-версальна, 30 днів пільгового кредиту». З огляду на вказані документи колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідач станом на 16 грудня 2010 року був обізнаний з умовами кредитування щодо типів картки та кредитної лінії, валюти карт-рахунку, базової відсоткової місячної ставки, строку внесення щомісячних платежів, пені та штрафів за порушення умов виконання взятих зобов`язань.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вва-жається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належ-ним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивіль-ного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діло-вого обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фі-нансова у станова ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зо-бов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним дого-вором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, ви-конання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгів-ля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, го-тельне, банківське обслуговування тощо ). Умови публічного договору встановлю-ються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з визначенням вказаної статті ЦК України договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має під-твердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статей 1048, 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як-що договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні об-лікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На момент ви-никнення спірних правовідносин у цій справі законодавець визначив, що розмір про-центів, порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредит-ного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошо-ва сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невикона-ного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У підписаній 16 грудня 2010 року ОСОБА_1 довідці про умови кре-дитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» бу-ли чітко визначені розміри платежів, що повинні були вноситися позичальником як стороною укладеного правочину: базова ставка відсотків у місяць, штрафні санкції за порушення умов договору.

Враховуючи відсутність доказів, як вірно зазначають скаржники, щодо ознайом-лення ОСОБА_1 з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умовами та правилами надання банківсь-ких послуг у Приватбанку, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стяг-нення з відповідача на користь банку з урахуванням умов підписаної 16 грудня 2010 року довідки про умови кредитування заборгованого тіла кредиту у розмірі 5 309,29 гривень, 1002,86 гривні - 30% відсотків ( 1404,00/42 х30 ) та штрафу за порушення строків платежів більше ніж на 30 днів ( 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих відсотків ( 5 309,29+1002.86 )х0,05 ), що складає 315,61 гривень. У решті позовних вимог банку належить відмовити за безпідстав-ністю. Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універ-сальна, 30 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, що розміщені на сайті www.privatbank.ua, не визнаються відповідачем, не містять його підпису, тому на задоволення апеляційної скарги їх не можна розці-нювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 грудня 2010 року шляхом підписання відповідачем заяви-анкети.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті шостому частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю, повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частини першої статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосуван-ня практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та про-токоли до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних сво-бод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж ро-зумного строку незалежним і безстроннім судом, встановленим законом, який вирі-шить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрун-тованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обгрунтування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює сту-пінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих до-казів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником яс-но й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти Укра-їни» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подіб-них неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довес-ти обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у пе-редбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх-ніх представників, письмових та речових доказів, висновків експертів ( стаття 76 ЦПК України ).

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за ре-зультатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішен-ня повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухва-лення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невід-повідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матері-ального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосу-ванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , його пред-ставника адвоката Левчишиної Олени Валентинівни задоволити частково.

Заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства ко-мерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стяг-нення кредитної заборгованості в сумі 19 477,43 гривень скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -ня, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого в АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», , рах. № НОМЕР_2 ( для погашення заборгованості та судо-вих витрат ), МФО № 305299, м . Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд . № 50, у пога-шення кредитної заборгованості станом на 12 липня 2018 року за договором від 16 грудня 2010 року № б/н у розмірі 5 309,29 гривень ( п'ять тисяч триста дев'ять гри-вень 29 коп. ), що становлять непогашене тіло кредиту, 1002,86 гривні ( одна тисяча дві гривні 86 коп. ) відсотків за користування кредитними коштами, 315,61 гривень ( триста п'ятнадцять гривень 61 коп. ) штрафу у процентній складовій.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», , рах. № НОМЕР_2 ( для погашення заборгованості та судо-вих витрат ), МФО № 305299, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги , буд. № 50, на ко-ристь ОСОБА_1 1 099,21 гривень ( одна тисяча дев'яносто дев'ять гривень 21 коп.) у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апе-ляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточ-ною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 08 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді М. В. Матківська

В. П. Рибчинський