ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/188/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін: представника апелянта - ОСОБА_1

позивачки - ОСОБА_2

її представника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу № 607/12275/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 8 листопада 2018 року, ухваленого суддею Ромазан В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а також додаткових витрат на дитину та індексації,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

В обгрунтування вимог вказувала на те, що із часу розірвання шлюбу між нею та відповідачем їх неповнолітній син проживає разом із нею. Відповідач прострочив сплату аліментів на її утримання та утримання сина у зв'язку із чим повинен нести відповідальність у вигляді сплати пені. Збільшивши позовні вимоги, просить змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в її користь у розмірі 3554 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути із відповідача на свою користь понесені додаткові витрати на утримання сина у розмірі 5206,68 грн., пеню за прострочення в сплаті аліментів на утримання дружини в розмірі 1411 грн. за період з 01.03.2016 року по 01.09.2017 року, суму нарахованої індексації та трьох відсотків річних, як відповідальність за прострочення сплати коштів відповідачем за додатковими витратами на лікування сина, у розмірі 458,23 грн. за період з 15.09.2016 року по 01.02.2017 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 8 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а також додаткових витрат на дитину та індексації задоволено частково.

Змінено розмір аліментів на неповнолітню дитину, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року.

Стягнуто із ОСОБА_4 (жителя АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_2, аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 944 (одна тисячу дев'ятсот сорок чотири) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідною віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення сином повноліття.

Припинено з дня набрання чинності рішення суду, стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 800 гривень щомісячно, визначених на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області віл 22 червня 2016 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 5206 (п'ять тисяч двісті шість) грн. 68 коп. понесених нею додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1485 (одну тисячу чотириста вісімдесят п'ять) грн.32 коп. пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини ОСОБА_6 та 939 (дев'ятсот тридцять дев'ять) грн. 76 коп. пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5

В решті позовних вимог, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь, держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1944 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягувати з нього в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - сина -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення сином повноліття.

В обгрунтування вимог вказує на те, що розмір його доходу не відповідає критерію достатності, який передбачений ч.2 ст.182 СК України. Висновок суду не підкріплений достатніми доказами, які б давали підстави стверджувати, що рівень його заробітку є достатнім, щоб сплачувати аліменти на утримання сина на рівні 1944 грн. щомісячно. Також зазначає, що розмір аліментів, який він має можливість сплачувати складає 1200 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує на те, що посилання відповідача на недостатнє матеріальне забезпечення не відповідає обставинам справи.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, зіславшись на викладені у ній доводи.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Рішення суду оскаржується тільки в частині збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. В частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину та стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини та дитини, рішення суду не оскаржується і відповідно не переглядається апеляційним судом в цій частині.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінилось матеріальне становище платника аліментів, погіршився стан здоров'я дитини. Розмір аліментів, який визначений судом станом на 2016 рік у сумі 800 грн, не може задовольнити потреби дитини його віку та стану здоров'я, який погіршився, тому розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки, має бути збільшено. Розмір аліментів визначено судом з урахуванням принципу справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у статті 7 СК України.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилась неповнолітня дитина: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Як вбачається із свідоцтва про зміну імені від 08.12.2016 року, виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_2

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року, яке набрало законної сили, вирішено стягувати із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене судове рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання дружини позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дружини у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року по 01 грудня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 березня 2016 року зазначене судове рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру та періоду протягом якого стягнуто аліменти змінено. Стягнуто із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина ОСОБА_7, яка має вади фізичного розвитку, в розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з 14 квітня 2015 року і протягом періоду існування у дитини вад фізичного розвитку, але не більше ніж до досягнення дитиною шести років.

Як вбачається з інформації Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні №108 від 02.02.2016 р., на обліку в поліклінічному відділенні ТМДКЛ перебуває ОСОБА_5 Діагноз: вальгусна установка стоп виставлений ортопедом поліклініки ТМДКЛ 13.05.2014 року. 05.12.2014 року деформація грудної клітки. 05.12.2014 року дитина прийнята на лікування в відділ відновного лікування №1, де призначено: групові заняття корегуючої гімнастики, масаж м'язів нижніх кінцівок №10, парафіново - озокеритові аплікації на стопи № 10, електростимуляція м'язів стопи №10. Рекомендовано: повторний курс лікування, ортопедичне взуття.

Як вбачається із виписного епікриза з карти стаціонарного хворого №696-с, виданого Тернопільською дитячою комунальною лікарнею, ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 04.04.2017 року по 14.04.2017 року з діагнозом функціональний розлад жовчного міхура за гіпотонічним типом.

Відповідно до довідки виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради від 05.10.2017 року №5380, ОСОБА_2 отримує допомогу малозабезпеченим сім'ям з 01.09.2017 року по 28.02.2018 року у розмірі 1465,14 грн. щомісячно.

Згідно із наданої позивачем копії витягу з наказу ТзОВ «Нова пошта» від 03.05.2017 року №82-В/тр, ОСОБА_2 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 03.05.2017 року по 14.09.2017 року.

Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 2017 року ОСОБА_2 вийшла на роботу у ТзОВ «Нова пошта» та отримувала доходи у розмірі 5000 грн., проте станом на момент ухвалення судового рішення звільнилась за власним бажанням та на даний час не працює.

В обґрунтування вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини позивач посилалася на те, стан здоров'я дитини погіршився, син часто хворіє та неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, у зв'язку з чим потребує додаткових коштів для придбання медикаментів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України у редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII).

Відповідно до статті 182 СК України (тут і далі у редакції у редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Судом встановлено, що платник аліментів згідно довідок про доходи, виданої ПП «КВ Формат» від 11.12.2017 року №108, від 22.02.2018 року, ОСОБА_4 є засновником зазначеного підприємства, працює у ПП «КВ Формат» на посаді директора та головного бухгалтера та отримав дохід за період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 8000 грн., за період з грудня 2017 року по 31 січня 2018 року у розмірі 6923 грн., з лютого по червень 2018 року 14892 грн.

Відповідно до інформації наданої Головним управлінням ДФС у Тернопільській області від 21.06.2018 року №5221/10/19-00-10-04-12/12809, Головним управлінням ДФС у Київській області від 20.06.2018 року №5681/9/10-36-08-0309, загальна сума доходів ОСОБА_4 за 2017 рік склала 82610,97 грн.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 14 лютого 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 14 лютого 2014 року.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 18 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_9 народилась 13 червня 2014 року, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_10

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 28.09.2017 року, складених старшим державним виконавцем Савчук А.О., заборгованість ОСОБА_4 по стягненню аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_5 станом на 28.09.2017 року складає у розмірі 936,76 грн., а також заборгованість відповідача по стягненню аліментів на утримання дружини ОСОБА_7 станом на 14.09.2017 року складає у розмірі 1485,32 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 24.01.2018 року, складених головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ОСОБА_11, заборгованість ОСОБА_4 станом на 01.01.2018 року по зазначених аліментних зобов'язаннях відсутня.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши наявність підстав для зміни розміру аліментів, обгрунтовано визнав за можливе збільшити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини: в розмірі 1 944 грн., виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня по 30 листопада у розмірі 1944 грн.

Тобто суд не може визначити розмір аліментів на дитину менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги, що розмір його доходу не відповідає критерію достатності та рівень його заробітку не є достатнім, щоб сплачувати аліменти на утримання сина на рівні 1944 грн. щомісячно, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до незгоди позивача з ухваленим у справі судовим рішенням.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи