Провадження № 22-ц/802/125/19 Категорія: 61 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

державного виконавця - Романовського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, за апеляційною скаргою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Романовського Валентина Володимировича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся в суд із скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, яка обґрунтована тим, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби міста Луцьк перебував виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_5 в користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 28307,71 грн. Крім того, банк в своїй скарзі зазначав, що 30 липня 2018 року державним виконавцем прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів щодо примусового виконання рішення суду, а тому, просив суд визнати дії державного виконавця щодо прийняття постанови про повернення виконавчого листа стягувачу неправомірними, зобов'язати державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого листа стягувачу та зобов'язати виконавця відновити виконавче провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2018 року скаргу задовольнено.

Постановлено визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Романовського В.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого листа, виданого 19 жовтня 2011 року Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором.

Зобов'язано державного виконавцю скасувати постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

Зобов'язано державного виконавця відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з боржника ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, державний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити судове рішення про відмову в задоволенні скарги банку на постанову державного виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, представник заявника в судове засідання не з'явився, хоча заявник - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Апеляційну скаргу державного виконавця слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати, постановити нове судове рішення - про відмову в задоволенні скарги на постанову державного виконавця з наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Стягувач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся в суд із скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу.

Задовольняючи скаргу банку на постанову державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем всупереч вимогам закону не вжито всіх заходів, необхідних для забезпечення фактичного виконання рішення суду.

Проте, такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з порушенням вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов'язки виконавців щодо примусового виконання рішень, а частина 3 статті 18 цього Закону визначає, які права має виконавець під час здійснення виконавчого провадження.

Із матеріалів справи убачається, що 19 жовтня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 28107, 17 грн. заборгованості за кредитним договором (а.с.7). Виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором був направлений стягувачем для примусового виконання до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Крім того, судом встановлено, що 30 липня 2018 року державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Луцьк прийнято постанову про повернення виконавчого листа стягувачу (а.с.8), з якої убачається, що з метою забезпечення виконання зазначеного виконавчого документа було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та скеровано для подальшого виконання в частині накладення арешту на все належне боржнику майно в органи реєстрації про отримання боржником доходу.

За положеннями пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (частина 2 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, як убачається із матеріалів справи, державним виконавцем були зроблені відповідні запити у бази даних та реєстри щодо надання інформації про майно чи доходи боржника, на що отримана інформації про відсутність у боржника будь-якого майна чи доходів.

Про відсутність майна та доходів у боржника ОСОБА_5 свідчать наступні докази: відповідь на запит до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями про припинення фізичної особи - підприємця (а.с.20), інформація МВС України про відсутність у боржника зареєстрованих авто (а.с.21), інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта про відсутність доходів і майна у боржника, за виключенням земельної ділянки, яка розташована по вул. Незалежності 13-а в м. Рожище Рожищенського району Волинської області і перебуває в іпотеці ВАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с.22,23), відповідь Державної фіскальної служби про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб про відсутність таких доходів у боржника (а.с.24), відповідь Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами, про останнє місце роботи боржника (а.с.25).

За таких обставин висновки суду про те, що державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів для забезпечення фактичного виконання рішення суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані дії державного виконавця по поверненню виконавчого документа стягувачу були вчинені відповідно до закону, права стягувача, при цьому, порушені не були.

Держаним виконавцем з дотриманням вимог закону прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу з врахуванням того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку майна, виявилися безрезультатними.

Таким чином, із-за порушення судом норм матеріального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на постанову державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Романовського Валентина Володимировича задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2018 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді