РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/490/19

Провадження № 2-о/414/65/2019

Кремінський районний суд Луганської області в складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

за участі заяника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кремінна Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, Територіальна громада м.Кремінна Луганської області в особі Кремінської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем. В обґрунтування якої посилається на те, що є рідною донькою спадкодавця ОСОБА_3. Останній був зареєстрований та постійно мешкав разом з нею в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вищевказана квартира належить батькам позивача - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та позивачу в рівних частках, згідно свідоцтва про право власності. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на частку вищевказаної квартири, яку ОСОБА_1 фактично прийняла, оскільки на момент смерті батька проживала з ним. Заявник вказує, що є спадкоємцем першої черги після його смерті, інші спадкоємці відсутні.

Заявник в судовому засіданні підтрималша вимогу.

Заінтересована особа,- ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог.

Заінтересована особа,- Кремінська міська рада представника не надіслала, надала заяву про розгляд за його відсутності, заперечень не має.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 є його падчерицею, дійсно тривалий час та на момент смерті мешкала разом зі своїм батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається зі Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 належала 1/3 частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06 грудня 2016 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 8).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дочка - заявник в справі ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с. 7).

Згідно довідки з виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області (а.с.9), довідки про склад сім'ї (а.с.10), домової книги (а.с.11-12), Акту органу місцевого самоврядування щодо встановлення факту спільного проживання (а.с.13), ОСОБА_1 на момент смерті постійно проживала разом з батьком ОСОБА_3 в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, хоча й була зареєстрована за іншою адресою.

Позивач, звернувшись до нотаріуса за прийняттям спадщини після смерті батька, отримала відмову у відкритті спадкової справи та прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надала підтверджуючих документів, які б свідчили про факт спільного проживання за однією адресою разом зі спадкодавцем на момент його смерті (а.с.16).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Варто зазначити, що і на даний момент заявник проживає у цій квартирі разом зі своїми дітьми.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. З ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 р., ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Суд приймає до уваги роз"ясненя, надане в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Виходячи з зазначеного, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкритя спадщини,а тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання із спадкодавцем, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 352, 354ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, Територіальна громада м.Кремінна Луганської області в особі Кремінської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю задовольнити.

Вважати встановленим, задля отримання спадщини, факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, разом із спадкодавцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 року, за адресою: АДРЕСА_1.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М. Акулов