Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1787/18
Провадження № 2/273/28/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Баранівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

13.11.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі вказаним позовом до відповідача, просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Першотравневій, 27 в с. Марківка Баранівського району Житомирської області, прийнятий ним у спадщину після смерті батька, посилаючись на неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріуса у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та реєстрації права власності за померлим (а.с.2-4).

Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, витребувано від нотаріуса матеріали спадкової справи, справу призначено до підготовчого засідання, в яке викликано учасників справи (а.с.20-21).

Позивач до суду не з'явився, подав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його присутності в залі суду, позовні вимоги підтримує (а.с.37).

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позовні вимоги визнає, за умови їх підтвердження належними доказами (а.с.36).

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об'єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи те, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 30 березня 2006 року в с. Марківка Баранівського району Житомирської області помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.6), а також свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серії 1-ТП №340139, виданим 24 жовтня 2018 року Баранівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.16).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Першотравневій, 27 в с. Марківка Баранівського району Житомирської області.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 26.10.2018 року, приватним нотаріусом ОСОБА_4 заведена спадкова справа, згідно з копією заяви та витягом зі Спадкового реєстру від 26.10.2018 року (а.с.25, 29).

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_2 отримав постанову нотаріуса від 26.10.2018 року №186/2018/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.17), за змістом якої, нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та реєстрації права власності за померлим.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва позивачем не оскаржувалася.

Отже, у ОСОБА_2 відсутні умови для оформлення прав на нерухоме майно в нотаріальній конторі.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Баранівської міської ради від 08.06.2018 року №607, на день своєї смерті померлий проживав разом із позивачем, що свідчить про прийняття останнім спадщини (а.с.7).

Згідно з даними довідки Марківської сільської ради від 04.2007 року №534 за померлим 30.03.2006 року ОСОБА_3 рахується житловий будинок по вулиці Першотравневій, 27 в с. Марківка Баранівського району Житомирської області.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим Новоград Волинським МБТІ станом на 21.09.2018 року, житловий будинок по вулиці Першотравневій, 27 в с. Марківка Баранівського району Житомирської області загальною площею 60,00 м2, складається з трьох кімнат, кухні, двох веранд та комори. До будинку відносяться господарські будівлі (а.с. 12-15). У технічному паспорті відсутній штамп «Самовільне будівництво».

За змістом повідомлення Новоград Волинського МБТІ від 21.09.2018 року №793, право власності на будинок по вулиці Першотравневій, 27 в с. Марківка Баранівського району Житомирської області за померлим ОСОБА_3 не зареєстроване, вартість будинку становить 180163, 00 грн. (а.с.11).

Зазначені обставини також підтверджені матеріалами спадкової справи №186/2018, наданими приватним нотаріусом Баранівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 на запит суду (а.с.24-35).

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що спадкове майно належало померлому на праві власності, однак за життя він не отримав правовстановлювальний документ та не зареєстрував право власності.

Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За приписами ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК УРСР, 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, при чому норми глави 10 "Особиста власність" цього Кодексу не пов'язували наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволенняв повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції країни, ст.ст.1296 1298 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. ст.ст. 4,5,13, 89, 200, 206, 207, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Баранівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці Першотравневій, 27 в с. Марківка Баранівського району Житомирської області, що належали ОСОБА_3, який помер 30 березня 2006 року в с. Марківка Баранівського району Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення), через Баранівський районний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 06.02.2019 року.

Суддя : О. В. Васильчук