Справа № 444/86/19
Провадження № 2/444/622/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно її малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи позовні вимоги тим, що 26 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюбу із ОСОБА_2. У 2016 році рішенням Червоноградського міського суду Львівської області шлюб між сторонами було розірвано. У шлюбі у них народився, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачем.

Зазначає, що відповідно до виконавчого листа № 459/4017/15-ц, виданого 18.02.2016 року Червоноградським міським районним судом Львівської області з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно починаючи з 17.12.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах Жовківського РВ ДВС ГТУЮ станом на 04.01.2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача складала 26 660.00 гривень.

Вказує, що батько дитини не бере жодної участі у його вихованні, не цікавиться життям сина, його здоров'ям та потребами. Також відповідач не спілкується з дитиною, не відвідує його за місцем проживання, не вітає із днем народженням та святами, не телефонує.

Крім цього вказує, що відповідач ОСОБА_2 04.01.2018 року написав заяву, засвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_4, що зареєстрована в реєстрі №13, про те, що він не бажає виконувати свої батьківські обов'язки, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що йому відомі наслідки позбавлення батьківських прав.

Наголошує, що умови проживання її сина є належними, оскільки вона разом із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають у двокімнатній квартирі, яка належить їй на праві приватної власності. Вона сама дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, слідкує за його здоров'ям, піклується про його майбутнє, матеріально забезпечує себе та сина, між ними склались доброзичливі та гармонійні стосунки, що сприяє належному та повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей дитиною.

У зв'язку з чим позивач звернулась до суду та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач у підготовчому судовому засідання позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала в повному обсязі, просить такі задоволити.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що з позовними вимогами згідний. Додатково вказав, що йому відомо про те, що він повинен утримувати свою дитину. Крім цього подав до суду клопотання, у якому позов визнає, просить такий задоволити з підстав, наведених у ньому.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 164 ч. 1 ч. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 26 листопада 2011 року зареєструвала шлюбу із ОСОБА_2. У 2016 році рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. У шлюбі у них народився, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачем.

Відповідно до довідки з місця проживання від 10.01.2019 року, дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та зареєстрований з матір'ю ОСОБА_1.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 04.01.2019 року написав заяву, засвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_4, що зареєстрована в реєстрі №13, про те, що він відмовляється від своїх батьківськх прав та обов"язків щодо його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, та просить позбавити його батьківських прав щодо останнього, оскільки батьківські обов"язки виконувати не бажає та не буде. Зміст ст. 166, 217, 225, 232 СК України щодо правових наслідків позбавлення батьківства йому відомий.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідача не вбачається бажання приймати участь у вихованні, матеріальному утриманні дитини, підвищенні рівня її знань та оздоровленні дитини.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, із врахуванням того, що відповідач не заперечує проти позову, просить задоволити, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення складено 28.02.2019 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.