Справа № 301/1894/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Гошовського Г.М., Куштана Б.П.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 26 вересня 2017 року, ухваленого суддею Даруда І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 23.04.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб і від даного шлюбу в них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, вихованні та розвитку участі не приймає, чим ставить позивачку в скрутне матеріальне становище. Позивач зазначила, що ОСОБА_3 фінансово спроможний оплачувати аліменти, оскільки постійно працює далекобійником, при цьому отримує мінливі доходи. Проте, коштів на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає, а тому ОСОБА_1 просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, у сумі 1400 грн. щомісячно та на її користь судові витрати.

Рішенням Іршавського районного суду від 26 вересня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 у сумі 1400 грн. щомісячно, починаючи з 12.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 640 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1260 грн. сплачених судових витрат.

Не погодишись із вказаним рішенням, ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині по суті позовним вимог, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо задоволення витрат на правову допомогу в розмірі лише 1260 грн. і не врахував, що такі підлягають задоволенню в розмірі 3150 грн.

У запереченні на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема, у поданому запереченні відповідач зазначає, що сума визначена судом першої інстанції у розмірі 1260 грн. для сплати судових витрат є справедливою та повністю відповідає виконаним видам правової допомоги. Розрахунок гонорару за надання правової допомоги, розрахований адвокатом в розмірі 3150 грн. є явно завищений та необґрунтований.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2017 року рішення Іршавського районного суду від 26 вересня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2017 року в частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише щодо вирішення питання про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, рішенням суду першої інстанції позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 у сумі 1400 грн. щомісячно, починаючи з 12.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн., а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1260 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд першої інстанції стягнув витрати за підготовку та складання процесуальних документів, а саме: позовної заяви у розмірі 1260 грн., оскільки Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює не тільки граничні розміри оплати, але і обмежує види правової допомоги, за які передбачено компенсацію: - правовою допомогою в судовому засіданні, - під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно ст.79 ЦПК України, в редакції чинній на момент ухвалення рішення судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Подібні норми містяться в ст.133 чинного ЦПК України.

Відповідно до ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з'ясувати склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України 2004 року).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що адвокат ОСОБА_2 згідно з договором про надання правової допомоги від 07 вересня 2017 року та розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги визначив свої витрати у розмірі 3 150 грн., а саме: попередня консультація складає 630 грн., вивчення та аналіз матеріалів справи - 1 260 грн., підготовка та складання процесуальних документів (позовна заява ) складає - 1 260 грн.

Актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 07.09.2017 року , який підписаний позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 стверджено, що вказані роботи (послуги) на суму 3150 грн. адвокатом надані, а позивачем прийняті.

Квитанцією до прибуткового касового ордера №7 від 2 вересня 2017 року, стверджено, що позивачем ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги від 07 вересня 2017 року сплачено адвокату ОСОБА_2 3150 грн.

Таким чином вищенаведеними матеріалами справи доведено, що позивачем в зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції понесено витрати на правову допомогу в розмірі 3150 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.376 ЦПК України, в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вимог.

Також апелянтом ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано клопотання про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 1890 грн.

З долученого розрахунку даної суми гонорару вбачається, така складається з: попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин при розгляді справи в апеляційному суді в сумі 630 грн., вивчення та аналізу матеріалів справи в сумі 630 грн., підготовки та складання процесуальних документів (апеляційної скарги) в сумі 630 грн.

З цього приводу колегія судів констатує наступне.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Колегія суддів вважає, що сума гонорару в розмірі 1890 грн. є не співмірною із складністю справи, оскільки дана справа (стягнення аліментів на дитину) не є складною; включення в суму гонорару адвокатом, який надав правову допомогу стороні під час розгляду справи в суду першої інстанції, послуг вигляді: попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин при розгляді справи в апеляційному суді в сумі 630 грн., вивчення та аналізу матеріалів справи в сумі 630 грн., не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) і розумності, оскільки такі види послуг адвокатом надавались в суді першої інстанції; характер спірних відносин в суді апеляційної інстанції не змінився; у додатковому вивченні та аналізі матеріалів справи необхідності не було, так як матеріали справи залишилися незмінними.

З врахуванням наведеного, до задоволення підлягає лише сума понесених витрат за підготовку та складання апеляційної скарги в розмірі 630 грн., в решті витрати за надання правової допомоги, пов'язані з розглядом справи в апеляційному суду не підлягають до задоволення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від 26 вересня 2017 року в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки АДРЕСА_2 3150 грн. (три тисячі сто п'ятдесят гривень) витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 630 грн. (шістсот тридцять гривень) витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 01 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: