Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого-судді Маслак В.П.,

секретаря Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 330 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою №10 в буд.33 по вул. Шевченка в м.Житомирі.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.03.1969р. , посвідченого Житомирською державною нотаріальною конторою. У вказаній квартирі крім позивача, зареєстровані його дружина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідач в квартирі АДРЕСА_2 не проживає з 1999р., участі в утриманні житла не приймає, особистих речей відповідача у вказаній квартирі немає.

Реєстрація відповідача в квартирі АДРЕСА_2 порушує право позивача на повноцінне користування власністю, впливає на оплату комунальних послуг, у зв'язку з чим позивач просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, в заяві від 18.02.2019р. просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с. 35).

Відповідач в судове засідання не зявився, в заяві від 26.01.2019р. просив розгляд справи здійснювати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.03.1969р. (а.с.10-13), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.17).

За вказаною адресою крім позивача зареєстрована його дружина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який у вказаній квартирі не проживає, що підтверджується довідкою ТОВ «Управляюча компанія «Полісся» №241 від 12.10.2018р. (а.с.20).

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Реєстрація відповідача у квартирі належній позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Таким чином, відповідач втратив право на користування квартирою, що належить позивачу у зв'язку із відсутністю без поважних причин понад 19 років, а тому позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.7,10,76,81,133,141,223,244,245,259,263-265,268,273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 1968р.н., таким, що втратив право на користування житлом, а саме квартирою №10 в будинку №33 по вул. Шевченка у м. Житомирі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1,

зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

РНОКПП НОМЕР_1

Вдповідач:

ОСОБА_2,

зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

Cуддя В. П. Маслак