Ухвала

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа №180/2232/17

провадження №61-3655ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» в інтересах ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» в інтересах ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування розпорядження про позбавлення премії та виплати незаконно утриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ППО НПГУ

ПАТ «Марганецький ГЗК») в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «Марганецький ГЗК»), у якому просила скасувати розпорядження начальника шахти 14/15

ПАТ «Марганецький ГЗК» від 30 квітня 2017 року про позбавлення підземного електрослюсаря ОСОБА_1 100% премії за квітень

2017 року за невиконання наряду, на підставі доповідної механіка ОСОБА_2 та виплатити незаконно утриманих коштів.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області

від 05 квітня 2018 року,залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року, ППО НПГУ ПАТ «Марганецький ГЗК» в інтересах ОСОБА_1 проситьскасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921 * 500).

Предметом спору в даній справі є скасування розпорядження про позбавлення премії та виплати незаконно утриманих коштів.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом

а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

За змістом підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який заявник навів в касаційній скарзі, судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилаючись на наявність зазначеної обставини, заявником, разом з тим не додано до касаційної скарги доказів, які б її підтверджували, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» в інтересах ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня

2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня

2019 року у справі за позовом первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» в інтересах ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування розпорядження про позбавлення премії та виплати незаконно утриманих коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька