Справа № 526/1879/19
Провадження № 2-о/526/74/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 жовтня 2019 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря - Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гадяч справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

встановив:

До суду звернулася заявник з вищевказаною заявою .

У своїй заяві вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був нагороджений орденом «Знак пошани» 22.02.1967 року. З метою отримання пенсії по втраті годувальника, заявник як дружина померлого, звернулася до відділу з питань призначення та перерахування пенсій №1 Головного УПФУ в Полтавській області. Однак, 08.08.2019 року заявник отримала відмову у призначенні пенсії за особливі заслуги перед Україною, оскільки в посвідченні про нагородження та паспорті померлого є розбіжності у прізвищі. Тому, заявник для встановлення факту належності право встановлювального документа звернулася до суду.

В судове засідання заявник не з`явилася, але надала заяву про розгляд заяви без її участі, свої вимоги підтримала повністю.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.07.2018 року (а.с. 5).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 31.01.1971 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 31.01.1971 року зроблено відповідний актовий запис за №03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.10.2006 року.

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_3 прізвище зазначено «Коренивский» російською мовою, а в посвідченні про нагородження орденом «Знак пошани» - « ОСОБА_2 ».

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

При цьому, суд вважає, що заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу, оскільки Президія Верховної Ради СССР припинила свою діяльність і не можуть виправити допущену в посвідченні про нагородження орденом «Знак пошани» серії НОМЕР_4 помилку .

Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації її права на пенсію за особливі заслуги перед Україною по втарті годувальника, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,81,259,263 - 265,315-319 ЦПК України, суд -

вирішив :

Заяву задовольнити .

Встановити факт належності ОСОБА_2 посвідчення про нагородження орденом «Знак пошани» серії НОМЕР_4 , виданого секретарем Президії Верховної Ради СССР 10.04.1967 року, в якому міститься запис про нагородження ОСОБА_2 , згідно Указу Президії Верховної Ради СССР від 22.02.1967 року, номер ордена 480515.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.11.2019 року.

Суддя: С. А. Киричок