Справа № 302/1000/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Куштана Б. П., Джуги С. Д.

з участю секретаря Терпай С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 06 березня 2018 року, ухвалене суддею Цімбота В. І., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Присліпської сільської ради, третя особа - приватний нотаріус Міжгірського районного нотаріального округу Дунаєв Юрій Миколайович, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , Присліпської сільської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що під час розгляду у Міжгірському районному суді земельного спору між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (справа № 302/761/16-ц) останній надав копію заповіту від 09.03.2006 року, складеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , посвідченого секретарем Присліпської сільської ради ОСОБА_14 за реєстровим № 8. Відповідно до змісту заповіту ОСОБА_3 усе своє майно заповів ОСОБА_2 . Однак, стверджувати, що заповіт складено на користь саме цієї особи не можна, оскільки в документі зазначені лише прізвище, ім`я і по-батькові особи, а в с. Присліп є декілька таких осіб.

У позивача є підозри щодо дійсності заповіту. Так, ОСОБА_3 мав лише початкову освіту, не володів навичками каліграфічного письма, тоді як рукописний текст у заповіті складено ідеальним почерком.

Батько позивача - ОСОБА_4 і спадкодавець ОСОБА_3 були рідними братами, обоє померли, тому позивач як племінниця ОСОБА_3 є його спадкоємцем другої черги за правом представлення.

За правилами вчинення нотаріальних дій посадовими особами сільських рад, текст заповіту особисто заповідачем подавався для посвідчення у двох примірниках, один із яких залишався у справах сільської ради, заповіт не повинен був викликати неясностей щодо його змісту, мав містити зазначення місця народження заповідача і мав бути особисто ним підписаний. За відповідних умов (фізичні вади заповідача тощо), заповіт міг бути підписаний іншою особою з відповідним оформленням цього факту. Оскільки у заповіті немає даних про такі обставини, він мав бути складений і підписаний ОСОБА_3 особисто.

Відтак позивач стверджує, що ОСОБА_3 як малограмотна особа не складав і не підписував особисто заповіту, на що вказує і підпис у заповіті, який відтворює прізвище « ОСОБА_3 », хоча в інших офіційних документах той розписувався інакше - «коротким» підписом. Заповіт було посвідчено службовою особою органу місцевого самоврядування із порушенням установленого законодавством порядку. З жовтня 2016 року за фактом підроблення заповіту розслідується кримінальне провадження № 0000479.

Порушення вимог щодо форми заповіту та порядку його посвідчення є підставою нікчемності заповіту.

Позивач ОСОБА_1 має право на позов щодо недійсності заповіту. Так, вона народилася в с. Присліп, її батьками були ОСОБА_4 , 1922 р.н., і ОСОБА_6 , 1933 р.н. Уклавши 11.10.1975 шлюб, позивач змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », після розірвання у 1988 році шлюбу прізвищем позивача залишилося « ОСОБА_1 ». Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дядько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки свідоцтва про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які б підтверджували їх родинний зв`язок між собою, не збереглися, позивач намагався отримати офіційним порядком дублікати цих свідоцтв. Отриманими архівними довідками від 10.10.2016 №№ С-4096/01-25 і С-4097/01-25 стверджується, що ОСОБА_4 народився в с. Присліп ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ОСОБА_3 народився в с. Присліп ІНФОРМАЦІЯ_1, їх батьками були ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

У ОСОБА_3 на момент його смерті не було спадкоємців першої черги, оскільки його дружина ОСОБА_6 померла у 1996 році, єдина донька ОСОБА_11 померла у 1998 році, онуків не було.

Встановлення факту родинних стосунків позивача ОСОБА_1 із її дядьком ОСОБА_3 , який помер, необхідне для визнання недійсним підробленого заповіту та подальшого оформлення спадкових прав за ОСОБА_3 Позасудовим порядком позивач позбавлений можливості вирішити відповідні питання.

Посилаючись на ці обставини, на норми законодавства щодо спадкування та порядку оформлення спадкових прав, позивач ОСОБА_1 просила по суті:

1) встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був жителем АДРЕСА_1 , був рідним братом батька позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і, відповідно, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є племінницею ОСОБА_3 ;

2) визнати недійсним заповіт, посвідчений 09.03.2006 секретарем Присліпської сільської ради Міжгірськго району Закарпатської області, зареєстрований за № 8, складений від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав у АДРЕСА_1 , та застосувати наслідки недійсності правочину (Т.1, а.с.2-7).

Рішенням Міжгірського районного суду від 06.03.2017 вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду надавши право ОСОБА_1 повторного звернення до суду в порядку окремого провадження, у позові про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого 09.03.2006 Присліпською сільською радою, актовий запис № 8, відмовлено (Т.1, а.с.115-116).

На це рішення позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що місцевий суд неправильно застосував норми матеріального права та допустив істотне порушення норм процесуального права. Суд незаконно залишив вимогу позову про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду, оскільки її належало розглядати саме у позовному провадженні через наявність спору про право цивільне (спадкового спору). При вирішенні справи суд не врахував дійсні підстави, з яких був пред`явлений позов, дійсні обставини справи та необґрунтовано відхиливши клопотання позивача, спрямовані на з`ясування обставин справи та доведення позову, фактично незаконно позбавив його можливості доводити свої вимоги. Крім того, суд не врахував встановлені обставини посвідчення оспореного заповіту, відповідно до яких службова особа органу місцевого самоврядування не мала повноважень посвідчувати заповіт, який, до того ж, спадкодавець не читав, а його підписання саме спадкодавцем ця службова особа прямо не підтвердила. Посилаючись на ці обставини, позивач просить рішення суду скасувати, позов - задовольнити (Т.1, а.с.122-129).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 13 листопада 2017 року рішення Міжгірського районного суду від 6 березня 2017 року в частині залишення без розгляду вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Присліпської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про встановлення факту родинних відносин скасовано, а справу щодо цієї вимоги направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому апеляційний суд зазначив, що після надходження справи №320/1000/16-ц до суду першої інстанції місцевому суду належить вирішити питання про роз`єднання вимог про встановлення факту родинних відносин і про визнання заповіту недійсним із виділенням вимоги про встановлення факту родинних відносин в самостійне провадження (окрему справу), з присвоєнням єдиного унікального номера. Цивільну справу №320/1000/16-ц з вимогою про визнання заповіту недійсним слід невідкладно повернути до апеляційного суду (Т.1, а.с.200-203).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 13 листопада 2017 року провадження у справі в частині вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Присліпської сільської ради про визнання заповіту недійсним зупинено до набрання законної сили судовим рішенням щодо вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Присліпської сільської ради про встановлення факту родинних відносин (Т.1, а.с.205-208).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Присліпської сільської ради про визнання заповіту недійсним - поновлено. Підставою поновлення провадження стало те, що рішення суду у спрві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Присліпської сільської ради про встановлення факту родинних відносин набрало законної сили (Т.1, а.с.243). Згідно рішення Міжгірського районного суду від 13 лютого 2018 року у справі № 302/102/18 встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був жителем АДРЕСА_1 (Т.1 , а.с.239).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_12 скаргу підтримали та просили задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_13 проти скарги заперечили та просили її відхилити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст. 82 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , Присліпської сільської ради про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно заповіту від 09 березня 2006 року складеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , посвідченого секретарем Присліпської сільської ради ОСОБА_14 за реєстровим № 8, ОСОБА_3 усе своє майно заповів ОСОБА_2 . Однак, позивачка вважає, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Зокрема, в с. Присліп Міжгірського району є декілька осіб, прізвище, ім`я та по-батькові яких збігається з прізвищем, ім`ям та по-батькові відповідача ОСОБА_2 . Крім того, заповідач ОСОБА_3 мав лише початкову освіту, не володів навичками каліграфічного письма, тоді як рукописний текст у заповіті складено ідеальним почерком. Відтак заповідач ОСОБА_3 як малограмотна особа не складав і не підписував особисто заповіту, на що вказує і підпис у заповіті, який відтворює прізвище « ОСОБА_3 », хоча в інших офіційних документах той розписувався інакше - «коротким» підписом. Заповіт було посвідчено службовою особою органу місцевого самоврядування із порушенням установленого законодавством порядку. За фактом підроблення заповіту розслідується кримінальне провадження № 0000479. Позивачка вважає, що порушення вимог щодо форми заповіту та порядку його посвідчення є підставою нікчемності заповіту.

Однак, належних та достатніх доказів цього в матеріалах справи немає.

Кримінальне провадження № 0000479 по факту підробки заповіту згідно постанови слідчого Міжгірського відділення поліції від 24 квітня 2018 року закрито за відсутності складу кримінального правопорушення. В рамках цієї справи було допитано секретаря Присліпської сільської ради ОСОБА_14, яка посвідчувала цей заповіт та заперечила будь-які факти підробки заповіту складеного від імені ОСОБА_3 .

Крім того, в рамках даної кримінальної справи проводилася судово-почеркознавча експертиза, за результатами якої судовим експертом Лепетко О. І. складено висновок від 13 квітня 2018 року за № 4/137. Відповісти на питання «Чи виконано громадянином ОСОБА_3 підпис у графі «Підпис» у наданому ОСОБА_2 заповіті від 09.03.2006 року підписаного від імені ОСОБА_3 на 1 арк. та вилученому у приватного нотаріуса заповіті від 09.03.2006 року підписаного від імені ОСОБА_3 на 1 арк.» не надається можливим з причин зазначених в дослідницькій частині висновку судового експерта. Відповісти на питання «Якщо ні, то чи виконаний вищевказаний підпис громадянкою ОСОБА_14 » також не надається можливим з причин зазначених в дослідницькій частині висновку судового експерта.

В дослідницькій частині висновку судового експерта зазначено, що досліджувані підписи виконані кульковою ручкою, будь-яких слідів підготовки виконання підписів (перетискання, підготовка олівцем, сліди копіювального паперу та ін..), а також слідів їх виконання за допомогою технічних засобів не виявлено.

При порівняні між собою досліджуваних підписів між ними виявлено суттєві співпадаючі ознаки, які в сукупності своїй створюють комплекс окремих ознак почерку, що характеризують особливості виконання і з`єднання однойменних знаків та їх елементів, що індивідуалізують певного виконавця, які достатні в сукупності для категоричного висновку про те, що дані підписи виконані однією особою і в подальшому будуть досліджуватися, як єдиний почерковий матеріал.

При порівняні досліджуваних підписів із вільними зразками підписів гр. ОСОБА_3 між ними були встановлені збіжності за переважною формою рухів, форма основи підпису нарівні з якими виявлено розбіжності за такими загальними ознаками як: транскрипція підпису - у досліджуваному простіша ніж у - зразках, темп і координація підпису, протяжність та нахилу зразках відрізняється. Поряд з тим виявлено розбіжності за загальними та окремими ознаками у вільних зразках підпису гр. ОСОБА_3 , які надані для порівняльного дослідження.

Наведені співпадаючі ознаки в сукупності не можуть ідентифікувати підпис особи і бути основою для висновку в категоричній формі.

Що ж стосується розбіжностей деяких загальних і окремих ознак, то вияснити їх виникнення (являються вони результатом варіаційності чи викликані іншими умовами) не надається можливим в зв`язку з тим, що досліджується короткий запис (буквений підпис), а також з невідповідністю транскрипції досліджуваних підписів з зразками, розбіжністю ознак у вільних зразках підпису гр. ОСОБА_3 та відсутністю достатньої кількості вільних зразків підпису та почерку гр. ОСОБА_3 для порівняльного дослідження.

З вище зазначених причин провести дослідження на предмет встановлення його автентичності не надається можливим.

А тому, в результаті дослідження, відповісти на питання: «Чи виконано громадянином ОСОБА_3 підпис у графі «Підпис» у наданому ОСОБА_2 заповіті від 09.03.2006 року підписаного від імені ОСОБА_3 на 1 арк. та вилученому у приватного нотаріуса заповіті від 09.03.2006 року підписаного від імені ОСОБА_3 на 1 арк.» не надається можливим.

У зв`язку з тим, що підпис є особистим посвідчувальним знаком конкретної особи (якщо вона не вигадана), його дослідження повинно проводитися послідовно у два етапи: вирішення питання про автентичність підпису і встановлення виконавця не автентичного підпису.

Відповідно до методики дослідження підписів подальше порівняння не проводиться до моменту надання необхідних зразків. А тому, в результаті дослідження, відповісти на питання: «Якщо ні, то чи виконаний вищевказаний підпис громадянкою ОСОБА_14 » не надається можливим.

В судове засідання апеляційного суду експерт Лепетко О. І. викликалася для дачі пояснень по його висновку від 13 квітня 2018 року за № 4/137, однак від Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшла відповідь, що вона звільнилася, а тому забезпечити її прибуття в судове засідання не виявляється можливим. За цих обставин позивач та його представник своє клопотання про виклик експерта просили зняти з розгляду.

Отже, з вказаного слідує, що відповісти на питання чи виконаний підпис у заповіті заповідачем ОСОБА_3 у категоричній формі неможливо у зв`язку з відсутністю зразків підпису.

У суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_12 заявив клопотання щодо проведення ще однієї експертизи почерку, однак в задоволенні цього клопотання було відмовлено, оскільки місцевий суд прийшов до висновку, що провести експертизу та зібрати докази для її проведення є неможливим. В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_12 подібного клопотання не заявляв.

Таким чином, належних та достатніх доказів того, що заповідач ОСОБА_3 не складав і не підписував особисто заповіту, в матеріалах справи немає. Відсутні також достатні докази того, що ОСОБА_3 не володів навичками каліграфічного письма, а отже не міг підписати складений ним заповіт.

Померлий ОСОБА_3 народився в с. Присліп Міжгірського району Закарпатської області, а останній рік свого життя проживав у відповідача ОСОБА_2 , який і здійснив поховання померлого ( Т. 1, а.с.66). Доводи позивача про те, що це не одна й та сама особа, на яку складено заповіт, оскільки в с. Присліп є декілька таких осіб з таким прізвищем та ініціалами, не заслуговують на увагу, оскільки таке твердження доказами не підтверджено.

Заповіт посвідчено секретарем виконкому Присліпської сільської ради ОСОБА_14 , на яку було покладено відповідні обов`язки щодо вчинення нотаріальних дій у місцевості, де відсутній нотаріус, із занесенням до журналу реєстрації нотаріальних дій виконкому за 1998-2009 р.р. Апеляційним судом досліджено цей журнал реєстрації нотаріальних дій та перевірено відповідний запис про посвідчення заповіту (Журнал реєстрації, а.с.40).

Таким чином, заповіт складено особою, яка мала на це право, з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення. Крім того, у справі відсутні докази того, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, а підпис на заповіті є підроблений.

За цих обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Міжгірського районного суду від 06 березня 2018 року у справі про визнання заповіту недійсним - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді