Справа № 703/3616/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого - судді Кирилюк Н.А.

з секретарем судового засідання Сорока О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №703/3616/18

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3

про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на спадкове майно за законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання частково недійними свідоцтв про право власності на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначив, що 10 грудня 2014 року померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на будинковолодіння № 19 по вул. Партизанській в с. Березняки Смілянського району та на земельну ділянку площею 3,0462 га в адмінмежах Березняківської сільської ради.

Спадщину після матері прийняла за заповітом ОСОБА_2, яка є онукою померлої. Позивач та його рідна сестра ОСОБА_5 подали до нотаріуса заяви про відмову від обовязком частки у спадковому майні.

Чоловік померлої ОСОБА_6Н, що також є спадкоємцем першої черги, в свою чергу написав до Смілянської ДНК заяву про відмову від прийняття спадщини виключно за законом.

19 травня 2017 року ОСОБА_6 помер. Після смерті батька із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач.

ОСОБА_1 стверджує, що його батько на момент смерті матері проживав разом з нею, а відтак він є таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_4 Крім того, на час її смерті він був непрацездатним, а відтак мав право на обовязкову частку. Оскільки заяви про відмову від обовязкової частки після ОСОБА_4 він не подавав, тому є таким, що прийняв обовязкову частку незалежно від змісту заповіту, а позивач, як єдиний спадкоємець після його смерті прийняв спадщину на це майно.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу правовстановлюючих документів на спадкове майно, ОСОБА_1 дізнався, що державним нотаріусом 16 жовтня 2015 року уже видано свідоцтва про право власності на це спадкове майно спадкодавцю за заповітом ОСОБА_2

В звязку з цим, просив визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме в 1/6 частині, видані на імя ОСОБА_2, а також визнати за ним в порядку спадкування після ОСОБА_7 право власності на 1/6 частину будинковолодіння № 19 по вул. Лісовій в с. Березняки та на 1/6 частину земельної ділянки площею 3,0462 га в адміннмежах Березняківської сільської ради.

Під час розгляду справи суд залучив до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори.

В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю та просив його задоволити з наведених в ньому підстав.

Відповідач та її представник позов не визнали та пояснили, що під час оформлення спадщини після ОСОБА_4 нотаріусом не було порушено прав ні позивача, ні його батька. ОСОБА_6 не претендував на належну йому частку у спадковому майні після дружини, в звязку з чим написав заяву про відмову від спадщини за законом. А тому, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Третя особа в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові належить відмовити з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-СР № 247971 ОСОБА_4 померла 10 грудня 2014 року в м. Черкаси.

В судовому засіданні досліджено спадкову справу після ОСОБА_4 та встановлено наступне.

У відповідності з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 708902 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23 червня 2015 року ОСОБА_4 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0462 га в адмінмежах Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер :02:001:0049.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16 жовтня 2010 року ОСОБА_4 належав також будинок № 19 по вул. Партизанській (після перейменування Лісова) в с. Березняки Смілянського району Черкаської області.

Заповітом, посвідченим 5 жовтня 2010 року секретарем Березняківської сільської ради Смілянського району та зареєстрованим в реєстрі за № 136, померла все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2

28 травня 2015 року до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_4 звернулись ОСОБА_2 за заповітом та ОСОБА_5, яка є донькою померлої, за законом.

Цього ж дня чоловік померлої ОСОБА_6 подав заяву, якою відмовився від прийняття спадщини за законом після ОСОБА_4 При цьому зазначив, що йому було розяснено його право на обовязкову частку у спадковому майні.

12 жовтня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1, який є сином померлої та відповідно до довідки Березняківської сільської ради від 28 травня 2015 року прийняв спадщину шляхом спільного проживання, подали нотаріусу заяви, що їх було ознайомлено із змістом заповіту. Вони також зазначили, що вони не мають права на обовязкову часку, оскільки не є непрацездатними ні за віком, ні за станом здоровя.

16 жовтня 2015 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну ОСОБА_4 земельну ділянку, яке було зареєстроване в реєстрі за № 1626.

14 лютого 2018 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний ОСОБА_4 будинок, яке було зареєстроване в реєстрі за № 321.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-СР № 306818 та свідоцтвом про народження серії І-СР № 254851 ОСОБА_6 помер 19 травня 2017 року в с. Березняки Смілянського району. Померлий доводився позивачу батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 254851.

Як встановлено з повідомлення державного нотаріуса від 13 листопада 2018 року із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_6 звернувся його син ОСОБА_1 З заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_8

У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

У відповідності з п. 3.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі в тексті Порядок) право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Згідно з п. 5.5. Глави 10 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обовязково зясувати наявність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України.

Право на обовязкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обовязкової частки. Нотаріус має пояснити спадкоємцю, який має право на обовязкову частку у спадщині, його право на одержання належної частки спадщини. Спадкоємець може відмовитися від права на обовязкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст статті 1241 Цивільного кодексу України йому розяснено і він не претендує на одержання обовязкової частки у спадщині. (п. 5.9 Глави 10 Порядку).

Визначивши розмір обовязкової частки, нотаріус видає спадкоємцю, який має право на обовязкову частку у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за законом, а спадкоємцеві за заповітом свідоцтво про право на спадщину за заповітом (п. 5.15 Глави 10 Порядку).

Таким чином, аналізуючи наведені норми суд приходить до наступного.

Спадкування після ОСОБА_4 здійснювалось за заповітом. Іншим видом спадкування є спадкування за законом. Оскільки чинним законодавством передбачено лише два види спадкування, право особи на обовязкову частку відноситься до спадкування за законом. Це ж підтверджується і тим, що у разі спадкування обовязкової частки видається свідоцтво про право на спадщину за законом.

Враховуючи, що ОСОБА_6 подав заяву про відмову від спадщини за законом, в цій заяві зазначив, що його було розяснено зміст ст. 1241 ЦК України, згідно якої він має право на обовязкову частку у спадковому майні, не вчиняв дій щодо оформлення спадкового майна враховуючи, що заповітом ОСОБА_4 було охоплено все спадкове майно, що виключає спадкування за законом, окрім обовязкової частки, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 відмовився від визначеної йому законом обовязкової частки у спадковому майні.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Позивачем не зазначено, які перешкоди існують у нього для оформлення права власності на спадкове майно у визначений законом спосіб, а саме шляхом отримання відповідного свідоцтва у нотаріуса. Матеріали справи також не містять постанови нотаріуса про відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача належить стягнути 2000 грн. витрат на правничу допомогу, сплачених відповідачем відповідно квитанцією від 14 листопада 2018 року.

На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1223, 1235, 1241 ЦК України, керуючись ст. 5, 7,12, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - державний нотаріус Смілянської державної нотаріальної контори, про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 жовтня 2015 року, виданого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_2, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 лютого 2018 року, видане державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_2, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини домоволодіння № 19 по вулиці Лісовій в с. Березняки Смілянського району Черкаської області, земельної ділянки площею 3,0462 га в адміністративних межах Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер № :02:0049 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк