Справа № 135/1027/19
Провадження № 2/135/327/19
РІШЕННЯ

іменем України

25.10.2019 Ладижинський міський суд Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований Соболівською селищною радою Теплицького району Вінницької області 17 березня 1984 року, серія НОМЕР_1 за актовим записом №13.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 березня 1984 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, проте відповідач не бажає розривати шлюб у добровільному порядку. Причиною розпаду сім`ї є те, що у подружжя різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність почуттів взаєморозуміння та взаємоповаги. Спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо протягом останніх чотирьох років. Вважає, що збереження сім`ї є не можливе, оскільки суперечить її інтересам.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав.

Позивач ОСОБА_1 просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та розірвати шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Просить змінити прізвище дружини на її дівоче " ОСОБА_3 ".

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.03.1984, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.12).

Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стали різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, відсутність почуттів взаєморозуміння та взаємоповаги.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки однією сім`єю сторони не проживають, сторони не бажають миритися, що вбачається із позовної заяви та поданих письмових заяв сторін до суду.

Таким чином судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України).

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Установивши, що шлюб між сторонами має формальний характер, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, суд, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, те, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Що стосується заперечень відповідача щодо залишення позивачу після розірвання шлюбу шлюбного прізвища, суд вважає вказані заперечення не обґрунтованими, оскільки при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

Отже, залишення шлюбного прізвища після розірвання шлюбу є правом суто позивача, про яке вона заявляє в своєму позові, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384 грн 20 коп судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384 грн 20 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 197, 198, 200, 206, 247, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, ст.273 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 17 березня 1984 року, Соболівською селищною радою Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 13, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , залишивши позивачу шлюбне прізвище - « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 384 грн 20 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384 грн 20 коп, згідно квитанції 0.0 .1 від 29.07.2019.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Сковородки, Староконстянтинівського району, Хмельницької області та жителька м. АДРЕСА_1 Вінницької АДРЕСА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України: серія та номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Соболівки Теплицького району Вінницької області та житель м АДРЕСА_1 Вінницької АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення складено та підписано суддею 25.10.2019.

Суддя