Провадження №22-ц/812/268/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Миколаїв

Справа № 484/2941/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою

ОСОБА_1,

заінтересована особа - Первомайська міська рада Миколаївської області

про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Шикерею І.А. 20 листопада 2018 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 21 листопада 2018 року

у с т а н о в и в:

30 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3. Останній рік свого життя мати сильно хворіла, втрачала пам'ять, в зв'язку з чим вона перевезла її до себе у м. Первомайськ. ОСОБА_1 вважала, що постійним місцем проживання померлої ОСОБА_3 було АДРЕСА_1.

Після смерті матері, яку вона поховала у с. Петрівка Тарутинського району Одеської області, ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом їй було роз'яснено, що нею пропущено 6-ти місячний строк прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду.

За такого, ОСОБА_1 просила суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

У судове засідання апеляційного суду заявниця та її представник не з'явились, про час та місце проведення судового засіданні були повідомлені належним чином ( а.с. 94-97), у зв'язку з чим апеляційний суд розглядав справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 виконавчим комітетом Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, ОСОБА_3 померла в с. Петрівка Тарутинського району Одеської області (а.с.6).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1, донька померлої, яка у жовтні 2014 року звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу на підставі ст. 1261 ЦК України свідоцтва про право на спадщину за законом майно, що залишилось після смерті матері.

Проте, заявниця отримала від нотаріуса роз'яснення щодо пропуску нею строку для прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявниця посилалась на те, що останній рік свого життя мати сильно хворіла, втрачала пам'ять, в зв'язку з чим вона перевезла її до себе у м. Первомайськ де мати проживала по день смерті. На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 надала довідку квартального комітету м. Первомайська № 65 в якій зазначено, що померла ОСОБА_3 через хворобу з 1 січня 2008 року та до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1. Разом з померлою на день смерті за вказаною адресою проживала її донька ОСОБА_1 ( а.с.10).

Разом з тим, згідно актового запису про смерть, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 76 років, до моменту смерті проживала по АДРЕСА_2 Факт смерті підтверджується остаточним лікарським свідоцтвом про смерть № 408 від 1 грудня 2009 року, виданим Тарутинською центральною районною лікарнею Одеської області (а.с. 42,46).

Отже зазначений актовий запис повністю спростовує інформацію викладену у довідці квартального комітету № 65 м. Первомайська.

До того ж, остаточне лікарське свідоцтво про смерть спадкодавиці було видане саме Тарутинською центральною районною лікарнею Одеської області , що свідчить про те, що місцем відкриття спадщини є с. Петрівка Тарутинського району Одеської області, а не м. Первомайськ.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявницею факту постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Доводи представника заявниці про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги довідку квартального комітету та пояснення свідків, які підтвердили факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем протягом останнього року її життя, колегія суддів вважає такими що не заслуговують на увагу, оскільки по-перше, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають протиріччя як щодо моменту від'їзду заявниці з померлою матір'ю до Одеської області , так і щодо моменту смерті. По -друге, довідка квартального комітету щодо факту постійного проживання заявниці разом з матір'ю в період 2008-2009 років не має дати її видачі. До того ж, матеріали справи не містять жодних доказів стосовно існування цього квартального комітету у зазначений період часу.

Крім того, зазначена в довідці інформація спростовується актовим записом про смерть спадкодавиці.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381,382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 1 березня 2019 року