П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Київ

Справа № 22-3529 Головуючий у1-й інстанції - Виниченко Л. М.

Унікальний №755/11286/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної установи "Урядовий контактний центр" про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

у с т а н о в и л а:

У липні 2018 року ОСОБА_4 пред'явив в суд позов до Державної установи "Урядовий контактний центр" про визнання недійсним та скасування наказу Державної установи "Урядовий контактний Центр" від 07 травня 2018 року № 157-К/тр про звільнення у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я; поновлення на посаді; зобов'язання керівництво Державної установи "Урядовий контактний Центр" здійснити звільнення ОСОБА_4 у відповідності з вимогами п.5 ст.40 КЗпП України, як працівника, який втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням та якому встановлена інвалідність, видавши відповідний наказ та внісши відповідний запис до трудової книжки; проведення остаточного розрахунку при звільненні та стягнути з Державної установи "Урядовий контактний Центр" заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 травня 2018 року по день фактичного розрахунку (а.с.1-4).

Позов обґрунтований наступним. 16 квітня 2015 року відповідно до наказу № 119-к/тр від 15 квітня 2015 року позивач був прийнятий на посаду помічника керівника управління кадрового та господарсько-фінансового забезпечення Державної установи "Урядовий контактний Центр".

16 червня 2017 року наказом № 187-к/тр від 15 червня 2017 року позивач був переведений на посаду помічника керівника.

Виконувані позивачем роботи, як ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, призвели до різкого погіршення стану здоров'я, в результаті чого в період з 07 листопада 2017 року по 23 лютого 2018 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України, перенісши при цьому 21 листопада 2017 року оперативне втручання.

Згідно з випискою із історії хвороби позивач протягом трьох місяців фактично не міг знаходитися на робочому місці та виконувати покладені на нього обов'язки, оскільки після перенесеного захворювання на деякий час фактично став прикутим до ліжка без можливості самостійно пересуватися та керувати рухами рук.

З 21 лютого 2018 року йому Дніпровською МСЕК м. Києва було надано інвалідність 1-ї "Б" групи загального захворювання із зазначенням про необхідність стороннього догляду, нагляду невролога та стаціонарного лікування.

З 23 квітня 2018 року по 19 травня 2018 року позивач знаходився на реабілітації у ДП "Клінічний санаторій ім. Пірогова" в м. Одеса.

08 травня 2018 року наказом по ДУ "Урядовий контактний Центр" № 157-к/тр від 07 травня 2018 року позивач був звільнений у зв'язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України.

З огляду на викладене позивач вважав, що відповідач незаконно його звільнив із займаної посади, порушивши при цьому процедуру звільнення, передбачену діючим законодавством.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року позовні вимоги залишені без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника, адвоката Глібка В. І., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т.2, а.с.223-227).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, ОСОБА_5, заперечував проти її задоволення та вказав, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, з повним та всебічним дослідженням доказів. Відзив аргументований тим, що на момент звільнення ОСОБА_4 у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення позивача за п.5 ст.40 КЗпП України; ДУ "Урядовий контактний Центр" вірно встановлено, що ОСОБА_4 не відповідає займаній посаді внаслідок стану здоров'я, а тому у зв'язку з відсутністю можливості для переведення позивача за його згодою на іншу роботу, ОСОБА_4 правомірно був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України. При цьому, представник відповідача зазначає, що позивач був звільнений не перебуваючи ні на лікарняному, ні у відпустці.

З огляду на наведене, представник ДУ "Урядовий контактний Центр" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (т.3, а.с.1-11).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: представника позивача, адвоката Глібка В. І., який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника відповідача, ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову районним судом встановлені наступні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що наказом від 15 квітня 2015 року № 119-К/тр ОСОБА_4 з 16 квітня 2015 року прийнято на роботу до Державної установи "Урядовий контактний центр" на посаду помічника керівника управління кадрового та господарського-фінансового забезпечення.

Наказом ДУ "Урядовий контактний центр" від 15 червня 2017 року № 187-К/тр позивача переведено на посаду помічника керівника з 16 червня 2017 року.

Відповідно наказу ДУ "Урядовий контактний центр" від 07 травня 2018 року № 157-К/ тр звільнено ОСОБА_4, помічника керівника, 08 травня 2018 року у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для звільнення у оспорюваному наказі зазначено: лист Дніпровської міжрайонної МСЕК Київського міського центру медико-соціальної експертизи № 40 від 07 травня 2018 року; витяг з протоколу № 6 Комісії з проведення додаткового дослідження обставин вчинення 23 квітня 2018 року ОСОБА_4 прогулу без поважних причин.

Відповідно до виписки з історії хвороби № 4911/366, ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 07 листопада 2017 року по 11 грудня 2017 року у Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України, 21 листопада 2017 року позивачу проведене оперативне втручання, рекомендовано продовження інтенсивного відновного лікування в умовах реабілітаційного центру.

Позивачу у зв'язку з лікуванням видавалися лікувальними установами листки непрацездатності за період часу з 07 листопада 2017 року по 11 грудня 2017 року, з 11 грудня 2017 року по 11 січня 2018 року, з 12 січня 2018 року по 18 лютого 2018 року.

У подальшому листки непрацездатності позивачем відповідачу не подавалися, тому ДУ "Урядовий контактний центр" надсилався запит до КНП "Консультативно-діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва", на який була надана відповідь від 25 квітня 2018 року з повідомленням про те, що ОСОБА_4 знаходився на амбулаторному лікуванні в центрі з 12 січня 2018 року по 21 лютого 2018 року, 21 лютого 2018 року був оглянутий Дніпровською міжрайонною МСЕК; за період лікування видавалися листки непрацездатності: з 12 січня 2018 року по 18 лютого 2018 року та з 19 лютого 2018 року по 21 лютого 2018 року.

На підтвердження відсутності на роботі позивача з 19 лютого 2018 року по 23 лютого 2018 року свідчить довідка видана Медичним реабілітаційним центром "Хутір Вільний" МВС України від 23 лютого 2018 року № 10 про перебування ОСОБА_4 на лікуванні.

Медичним реабілітаційним центром "Хутір Вільний" МВС України видана довідка від 20 квітня 2018 року № 16 про знаходження ОСОБА_4 на лікуванні в період з 12 березня 2018 року по квітня 2018 року.

Позивач був відсутній на роботі у період часу з 07 листопада 2017 року по 21 лютого 2018 року, що включає 107 календарних дні.

На підставі поданої позивачем заяви ДУ "Урядовий контактний центр" 23 лютого 2018 року видано наказ № 32-К/тм про надання ОСОБА_4 щорічної відпустки з 26 лютого по 22 березня 2018 року.

Позивач надав суду копію листа від 02 травня 2018 року № 0907-18, який надсилався йому ДУ "Урядовий контактний центр" з вимогою надати оригінал листа непрацездатності від 19 лютого 2018 року, надати пояснення щодо проходження лікування, інформацію стосовно місця знаходження, у зв'язку з прогулами без поважних причин з 23 квітня 2018 року по 02 травня 2018 року.

07 травня 2018 року на запит ДУ "Урядовий контактний центр" від Міжрайонної Дніпровської МСЕК надійшла відповідь від 07 травня 2018 року № 40 з повідомленням, що ОСОБА_4 21 лютого 2018 року проходив огляд Дніпровською міжрайонною МСЕК за направленням КНП "КДЦ № 2 Дніпровського району м. Києва", встановлено першу "Б" групу інвалідності від загального захворювання довічно, листок непрацездатності закритий, рекомендований сторонній догляд, нагляд невролога і стаціонарне лікування. Також відповідачу було надіслане повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду медико-соціальною експертною комісією від 21 лютого 2018 року, у якому зазначені вищенаведені відомості.

Відповідачем була створена комісія з проведення службового розслідування причин прогулу ОСОБА_4 23 квітня 2018 року, засідання якої оформлене протоколом № 6 від 07 травня 2018 року, відповідно якого вирішено рекомендувати керівнику ДУ "Урядовий контактний центр" розглянути питання щодо можливості звільнення з роботи ОСОБА_4 08 травня 2018 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України, виявлення невідповідності працівника займаній посаді внаслідок стану здоров'я, які перешкоджають продовженню роботи; комісією зроблено висновок про те, що позивач має значне обмеження життєдіяльності, яке виникло внаслідок значних порушень функцій органів чи систем організму та призвело до неможливості або значного порушення здатності чи можливості участі у трудовій діяльності, та продовжується необхідністю в сторонньому догляді (сторонній допомозі).

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0974108, виданої 21 лютого 2018 року Дніпровською МСЕК, ОСОБА_4 з 21 лютого 2018 року встановлена Перша "Б" група інвалідності загального захворювання довічно. У довідці МСЕК зазначено, що ОСОБА_4 потребує стороннього догляду, рекомендовано диспансерний нагляд невролога, стаціонарне лікування.

Представником відповідача суду надано перелік вакантних посад ДУ "Урядовий контактний центр" станом на час звільнення позивача (на 07 травня 2018 року), а саме були наявні вакантні посади: директора, консультантів, фахівців І категорії, провідного консультанта, начальника відділу, провідного інженера з комп'ютерних систем, інженера з комп'ютерних систем, також надано штатні розписи на 2018 рік, перелік основних завдань та обов'язків працівників центру, згідно штатного розпису, посадові інструкції співробітників відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що звільнення позивача відбулося не в період тимчасової непрацездатності, оскільки довідка ДП "Клінічний санаторій ім. Пірогова" м. Одеса курорт "Куяльник" щодо перебування ОСОБА_4 на лікуванні у санаторії з 23 квітня 2018 року по 19 травня 2018 року по путівці № 72915 не є документом встановленого зразка, що засвідчує тимчасову непрацездатність.

При цьому суд відхилив доводи позивача про те, що він втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням з огляду на недоведеність того факту, що захворювання позивача пов'язане з нещасним випадком на виробництві, аварією, впливом шкідливих факторів, тощо при виконанні трудових обов'язків у ДУ "Урядовий контактний центр".

Районний суд, ураховуючи обставину встановлення ОСОБА_4 першої "Б" групи інвалідності від загального захворювання, який потребує стороннього догляду, та якому рекомендований диспансерний нагляд невролога і стаціонарне лікування, а також відсутності посад, на які можливо було працевлаштувати ОСОБА_4 враховуючи стан його здоров'я, дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 у зв'язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України є правомірним.

Крім того, суд дійшов висновку, що порушення відповідачем порядку щодо надіслання позивачу поштою трудової книжки без відповідної заяви на це останнього не впливає на виплату компенсації за вимушений прогул та не являється підставою для задоволення позову.

Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідним від вищевказаних вимог, тому у задоволенні позову у цій частині також суд відмовив.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_4 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т.2, а.с.214-219).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача, адвоката Глібка В. І., не містить, в ході апеляційного розгляду представник ОСОБА_4, також не навів таких обставин.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неврахування того факту, що захворювання ОСОБА_4 пов'язане з виконанням військової служби з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджує факт втрати працездатності позивачем у зв'язку з професійним захворюванням, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно з відомостями довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0974108, виданої 21 лютого 2018 року Дніпровською МСЕК, ОСОБА_4 з 21 лютого 2018 року встановлена Перша "Б" група інвалідності загального захворювання довічно. У довідці МСЕК зазначено, що ОСОБА_4 потребує стороннього догляду, рекомендовано диспансерний нагляд невролога, стаціонарне лікування (т.1, а.с.8).

Відповідно до наказу ДУ "Урядовий контактний центр" від 07 травня 2018 року № 157-К/ тр звільнено ОСОБА_4, помічника керівника, 08 травня 2018 року у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП України (т.1, а.с.15).

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Частиною третьою указаної статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Представником відповідача суду надано перелік вакантних посад ДУ "Урядовий контактний центр" станом на час звільнення позивача (на 07 травня 2018 року), штатні розписи на 2018 рік, перелік основних завдань та обов'язків працівників центру, згідно штатного розпису, посадові інструкції співробітників відповідача (т.1, а.с.81, 82-87, 132-230, 231-249,т.2, а.с.1-152).

Виходячи з відомостей наведених доказів районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що на момент звільнення позивача в ДУ "Урядовий контактний центр" були відсутні посади, на які можливо було працевлаштувати ОСОБА_4, враховуючи стан його здоров'я, умови праці та характер роботи, оскільки на час звільнення з роботи ОСОБА_4 не міг рухатися, був "прикутий" до ліжка.

Наведений висновок районного суду повністю узгоджується з матеріалами справи.

Водночас апеляційна скарга представника позивача не містить доводів, які б спростовували указані обставини, встановлені районним судом, та правильність висновків суду щодо правомірності звільнення позивача з підстав, передбачених п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звільнений під час знаходження в офіційній відпустці та під час перебування на лікарняному апеляційний суд відхиляє враховуючи наступне.

Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_4 23 квітня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про надання чергової відпустки з 30 квітня 2018 року, однак керівництво ДУ "Урядовий контактний центр" відмовило йому у наданні відпустки (т.1, а.с.2).

Отже наведені доводи про перебування ОСОБА_4 у відпустці на момент звільнення є намаганням представника позивача перекрутити обставини справи на користь позивача. У цій частині суд також акцентує, що позивач просив надати йому відпустку не за відпрацьований час, а на майбутнє - за період роботи з 16 квітня 2018 року по 15 квітня 2019 року.

В апеляційній скарзі представник позивача також зазначає, що з 23 квітня 2018 року по 19 травня 2018 року ОСОБА_4 перебував на лікарняному, однак після закінчення лікування позивач не надав лікарняний лист відповідачеві з тієї підстави, що позивач на той час уже був звільнений.

Водночас стороною позивача на підтвердження указаної обставини до суду не надано допустимого доказу - листка непрацездатності за указаний період, а довідка ДП "Клінічний санаторій ім. Пірогова" м. Одеса курорт "Куяльник" щодо знаходження позивача на лікуванні у санаторії з 23 квітня 2018 року по 19 травня 2018 року по путівці № 72915, де перебував ОСОБА_4 на час його звільнення, не являється документом, що засвідчує тимчасову непрацездатність працівника.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга представника позивача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома