Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2019 Справа №605/69/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Осів О.В.,

позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила до Підгаєцького районного суду Тернопільської області позов до відповідача ОСОБА_2, зазначивши третьою особою Службу у справах дітей Підгаєцької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала із відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року. Від шлюбу сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3, який проживає разом із нею (ОСОБА_1) та перебуває повністю на її утриманні. Натомість відповідач, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_3, не цікавиться життям дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, стан його здоров'я, не надає жодних грошових коштів на утримання дитини. Усі її (ОСОБА_1) прохання з приводу надання матеріальної допомоги на утримання сина відповідач ігнорує, пояснюючи це відсутністю доходів. З цих підстав просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також змінити прізвище дитини з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Службу у справах дітей Підгаєцької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав передано на розгляд Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області на підставі ч. 9 ст. 187 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2018 року матеріали цивільної справи №605/69/18 позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Службу у справах дітей Підгаєцької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Судом замінено третю особу та залучено до участі у справі у якості третьої особи Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити, не заперечила проти проведення заочного розгляду справи. Також вказала, що відповідач не бере жодної участі у житті сина, не провідує його, не вітає із днем народження, не дарує подарунків, не цікавиться станом його здоров'я.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав.

Від третьої особи - Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, підтримують висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Судом установлено:

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року.

Від шлюбу сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 виданим 04 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №257).

Згідно довідки №б/н виданої 02 жовтня 2017 року ПП «Східний масив» ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом із нею зареєстрований та проживає її син - ОСОБА_3, 2014 року народження.

Вказане також стверджується довідкою №1-816 виданою 02 жовтня 2017 року ДП «Авторитет Плюс».

Відповідач ОСОБА_2 разом із позивачем ОСОБА_1 та сином ОСОБА_3 не проживає .

Зокрема, відповідно із Актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 10 жовтня 2017 року, складеного комісією в складі заступника директора ПП «Східний масив» ОСОБА_5 та майстра дільниці, при комісійному обстеженні квартири АДРЕСА_1 виявлено, що ОСОБА_2 не зареєстрований та не проживає за вказаною адресою, що підтверджують свідки сусіди: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Згідно довідки №96 виданої 09 жовтня 2017 року Тернопільським дошкільним навчальним закладом №10 Тернопільської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад №10 м. Тернополя з 17 липня 2017 року. Зі слів вихователів: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 батько дитини ОСОБА_2 жодного разу не був у дошкільному закладі, не оплачував харчування дитини, не приймав участі у батьківських зборах та не цікавився навчанням та вихованням дитини.

Згідно із висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №699 від 19 вересня 2018 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3. Одночасно у вказаному висновку вказано, що орган опіки та піклування вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов'язків стосовно сина ОСОБА_3.

Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п. 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної

поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Разом із цим, згідно із п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду безспірних доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не зазначено у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками, чи вживались щодо нього заходи реагування за заявами позивачки в органи міліції, органу опіки та піклування.

Суд критично сприймає твердження позивача про те, що відповідач не надає коштів на її утримання та утримання сина, що на думку ОСОБА_1 є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки позивачем ніяких доказів на підтвердження наведеного до суду не подано, відтак факту ухилення відповідача від сплати аліментних зобов'язань стосовно неповнолітнього сина, судом не встановлено.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 17 вересня 1991 року, передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом із тим неповнолітній син сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує батьківської уваги та турботи. Суд вважає, що поведінка відповідача ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3 містить ознаки неналежного виконання батьківських обов'язків, оскільки відповідач в належному обсязі не проявляє турботи про сина, інтересу до його фізичного і духовного розвитку, навчання, підготовки до самостійного життя, безпосередньої його участі у вихованні дитини.

За вказаних обставин, суд, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків , приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, однак при цьому суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради контроль за виконанням батьківських обов'язків ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення суду - 28 лютого 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради: адреса місцезнаходження: бульвар Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка