ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

05 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 635/2581/18

провадження № 22-ц/818/4875/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича про відвід колегії суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В., Тичкової О.Ю. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», треті особи - Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Вадим Вячеславович, про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2018 року, ухвалене у складі судді Панас Н.Л., -

у с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», в якому просила визнати за нею право власності на легковий автомобіль «FIAT NEW DOBLO», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та звільнити вказане майно з-під арештів, накладених органами державної виконавчої служби та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим В.В.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений нею позов задовольнити.

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В.В. заявив відвід суддів судової колегії Піддубного Р.М., Котелевець А.В. та Тичкової О.Ю.

В обґрунтування заяви про відвід зазначив, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на неіснуюче рішення, оскільки у вказаній ухвалі невірно зазначено дату постановлення оскаржуваного рішення, а саме, замість 2018 року вказано 2019 рік. При цьому , відкриваючи апеляційне провадження суд апеляційної інстанції зазначив про те, що апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 у встановлений ЦПК України строк.

Разом з тим, ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_1 , поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2018 року, а ухвалою суду апеляційної інстанції від 18 жовтня 2019 року виправлено за ініціативою суду допущені в ухвалах Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року про відкриття апеляційного провадження та ухвалі від 30 вересня 2019 року про закінчення підготовки та призначення справи до розгляду в судовому засіданні описки в частині зазначення дати ухвалення оскаржуваного судового рішення з «2019» на «2018» рік.

Зазначені обставини на думку заявника викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів судової колегії.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви про відвід виходячи з наступного.

Підстави для відводу судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Так, відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 вказаної норми права, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Разом з тим, ч. 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу судді.

За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про відвід суддів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - КЗПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010 р., зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Крім того, Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку № 1 (2001) наголошує: «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано»

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23 від 19.05.2006 року, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

У п.132 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарабін проти Словаччини» (Harabin v. Slovakia) від 20 лютого 2013 року зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

Відповідно до рішення у справі «Газета «Україна-центр» проти України" від 15.10.2010 року, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

З огляду на викладене, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо об`єктивності та неупередженості суддів під час розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про самовідвід колегії суддів у складі Піддубного Р.М., Котелевець А.В. та Тичкової О.Ю., у зв`язку з чим справа підлягає переданню на повторний автоматичний розподіл.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 34, 36, 40 ЦПК України,-

ухвалив:

Визнати заявлений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим Вадимом Вячеславовичем відвід суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В., Тичкової О.Ю. необґрунтованим.

Задовольнити заяву про самовідвід суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту передати на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В.Котелевець

О.Ю. Тичкова