Справа № 333/6259/18
Провадження № 2/333/484/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Здановської К.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

З 03 лютого 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя між сторонами не склалося через несумісні погляди та різні характери, у звязку із чим ОСОБА_3 до суду подано заяву про розірвання шлюбу.

Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не провадиться, працює за межами України, тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Позивач просить стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання доньки у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

19 грудня 2018 року до суду надійшов відзив, в якому вказано, що відповідач не є матеріально забезпеченим, оскільки не має у власності житла чи інших обєктів нерухомості. Окрім цього, відповідач не працює за межами України. А має лише дозвіл на тимчасове проживання у Ізраїлі з 28 листопада 2018 року по 03 січня 2019 року. Оскільки позивачем предявлена вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, відповідач визнає позовні вимоги частково у розмірі 1 013,50 грн., що складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років.

25 січня 2019 року до суду надано відповідь на відзив, в якому вказано, що твердження відповідача про те, що відповідач не є матеріально забезпеченим, не працює за кордоном, спростовуються його перепискою із донькою ОСОБА_5 у соціальних мережах.

Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, до суду направила свого представника.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 у судовому засідання дала пояснення, аналогічні викладеним у позові, просила його задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не прибув, до суду направив свого представника.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, просив визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини у розмірі 1 013,50 грн. щомісячно.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

03 лютого 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (до шлюбу Науменко) О.А. укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 028972, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану запорізького міського управління юстиції 03 лютого 2007 року, актовий запис № 40.

У свідоцтві про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_2 України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_2 України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_2 України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено та визнано учасниками справи, що дитини проживає з позивачем та перебуває на її триманні, у звязку із чим дана обставина на підставі ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

На підставі ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У зв'язку з викладеним, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що задля забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дитини, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі 2 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_3 про стягнення аліментів надійшла до суду 14 листопада 2018 року.

Враховуючи, що позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору, вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_2 України від 27.02.1997 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 182-184, 191 СК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 265. 654 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 247, 280-284, 417 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 500( дві тисячі пятсот) грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, з 14 листопада 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах стягнення аліментів в розмірі за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 26 лютого 2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва