Провадження № 2/712/696/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

18 лютого 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Марк, Ледюк Етіль Паскаль про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 Марк, Ледюк Етіль Паскаль про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири № 46 за адресою: м. Черкаси, вул. Лазарева, 4. На даний час у вказаній квартирі зареєстровані вона, її мати ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 Марк, Ледюк Етіль Паскаль. Разом з тим, відповідачі з вересня 2010 року по даний час у зазначеній квартирі не проживають та не зявляються. Також, відповідачі не сплачують комунальних послуг, не виділяють коштів на це, не беруть участі в інших витратах на утримання квартири. Особистих речей, належних відповідачам, в квартирі не має. Враховуючи викладене, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 46 по вул. Лазарева, що в м. Черкаси.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені, із заявами до суду не зверталися.

Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власницею квартири № 46 в будинку № 4, що знаходиться по вул. Лазарєва в м. Черкаси, що підтверджується договором дарування квратири від 13.10.2006, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за № 6892.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Факт не проживання відповідачів ОСОБА_3 Марка, Ледюк Етіля за адресою: АДРЕСА_1, з вересня 2010 року підтверджується актом опитування сусідів № 3480 від 08.10.2018.

Також, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, яка є подругою позивачки з 2008 року, подтвердила, що відповідачі в зазначеній квартирі не проживають.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.

Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідачі тривалий час не проживають у спірній квартирі, не здійснюють оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно несе тягар по утриманню майна.

Визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 247, 258, 259, 280-283 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Марк, Ледюк Етіль Паскаль про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 Марка, ІНФОРМАЦІЯ_1, Ледюк Етіль Паскаля, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 46 в будинку № 4 по вул. Лазарєва, що в м. Черкаси.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 28.02.2019.

Головуючий І.О. Мельник