Номер провадження 2/754/1130/19 Справа №754/2127/18
28 жовтня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді: Панченко О.М.
за участю секретаря судового засідання - Чехун Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди , суд, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів на його користь у відшкодування моральної шкоди 20 000.00 грн. з відповідача ОСОБА_2 , у відшкодування матеріальної шкоди з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 248 грн. 80 коп.
Позивач ОСОБА_1 мотивує свої вимоги тим, що 09.08.2016 року приблизно о 20 год. 50 хв. на вул. Приморській поблизу будинку 67 в с. Кароліно - Бугаз Овідіопольського району Одеської області сталася ДТП, під час якої водій автомобіля «ВАЗ - 2101» д/н НОМЕР_1 відповідач у справі ОСОБА_2 допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 , які отримали тілесні ушкодження. По даному факту ДТП було внесено відомості до ЄРДР від 10.08.2016 року і дії відповідача були кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті даної ДТП неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу було завдано численних тілесних пошкоджень у вигляді багато чисельних забоїв, ссадин голови, тулуба, кінцівок, що підтверджується відповідною медичною довідкою та численними фотографіями, зробленими після отриманих позивачем тілесних ушкоджень. Крім того, в рамках кримінального провадження слідчим у справі була призначена експертиза для визначення ступеню тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень. Завдані йому тілесні ушкодження внаслідок ДТП відносяться до легких тілесних пошкоджень, а тому його не було визнано потерпілим у кримінальному провадженні. Проте, це не позбавляє його права звернутися до суду з відповідним позовом про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ-8049441 від 01.04.2016 року. На відновлення свого здоров`я ним було витрачено 248 грн. 80 коп., що підтверджується відповідними квитанціями. Крім того, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 20 000.00 грн. і яка полягає в тому, що отримані ним під час ДТП тілесні ушкодження спричинені відповідачем по перше знаходяться безпосередньо у причинно-наслідковому зв`язку з травмами отриманими в результаті ДТП, крім того дана ДТП завдала йому психологічну травму, що проявлялася в порушенні нормального сну протягом двох місяців після ДТП, навіть на сьогодні він іноді не може одразу заснути, тому вимушений приймати заспокійливі ліки. ДТП сталася у літній період, під час його відпочинку, що змусило його переривати такий відпочинок і щодня відвідувати лікаря, ходити на перев`язки та обстеження. Після скоєння відповідачем ДТП пройшло багато часу, попри це він так і не отямився після отриманих ушкоджень, переживає страшні болі в руці, області спини, відчуває періодичні болі в голові, що також змушує його приймати обезболюючі ліки. До цього часу він переживає душевні страждання, переживання, не має можливості вести повноцінний активний образ життя, який був до ДТП, бо має головні болі, які є наслідками від отриманих травм під час ДТП. Також, в період з серпня 2016 року по день подання позову до суду позивач змушений приймати участь на досудовому слідстві (допити, пояснення, слідчі дії, консультації з фахівцями в області права, що також завдало йому певних незручностей та зайвих переживань. Враховуючи викладене, вважає, що визначений ним розмір моральної шкоди у розмірі 20 000.00 грн. є справедливою компенсацією за отримані ним тілесні ушкодження та пережиті страждання та біль.
Ухвалою суду від 26.02.2018 року у справі відкрито провадження, призначено підготовчий її розгляд.
Ухвалою суду від 25.07.2018 року закрито підготовчий розгляд справи, призначено її розгляд по суті.
16.05.2018 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 , в якому представник просить відмовити повністю в задоволенні вимог позову до ОСОБА_2 , оскільки такий є безпідставним та необґрунтованим. Позивач не визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, а є свідком. Твердження позивача про те, що відповідачем у справі було здійснено наїзд на нього нічим не підтверджено. Крім того, на момент подання письмового відзиву кримінальне провадження не розглянуто судом, тобто рішення про винуватість ОСОБА_2 у завданні тілесних ушкоджень позивачу не має.
17.05.2019 року від представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до суду надійшов письмовий відзив, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, що висуваються до страхового товариства, обґрунтовуючи це тим, що позивачем не було надано необхідних для прийняття рішення документів, а саме: рішення суду по даній ДТП, документів, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та отриманими позивачем тілесними ушкодженнями (висновок судово-медичної експертизи, рішення суду, постанову про закриття кримінального провадження, і.т.д.).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29).
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.08.2016 року приблизно о 20 год. 50 хв. на вул. Приморській поблизу будинку 67 в с. Кароліно - Бугаз Овідіопольського району Одеської області сталася ДТП, під час якої водій автомобіля «ВАЗ - 2101» д/н НОМЕР_1 відповідач у справі ОСОБА_2 допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 , які отримали тілесні ушкодження. По даному факту ДТП було внесено відомості до ЄРДР від 10.08.2016 року і дії відповідача були кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. (а.с. 4).
В результаті даної ДТП неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу було завдано численних тілесних пошкоджень у вигляді багато чисельних ушибів, ссадин голови, тулуба, кінцівок, що підтверджується довідкою, виданою Овідіопольською центральною районною лікарнею 09.08.2016 року (а.с. 5).
Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.12.2018 року було встановлено, що 09.08.2016 року о 20 год. 30 хв. Відповідач ОСОБА_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем «ВАЗ 2101» у с. Кароліно- Бугаз у напрямку смт. Овідіополь, оскільки йому подзвонили і розповіли, що його дівчині стало зле і вона поїхала до Овідіопольської ЦРВ. Рухаючись по вул. Приморській він в останній момент побачив двох пішоходів, які перебігали дорогу, однак не встиг уникнути зіткнення, внаслідок чого, допустив наїзд на них. Так, рухаючись у вказаному напрямку водій ОСОБА_2 , будучи неуважним, не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку, виїхав на лівий край проїзної частини, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що рухалися в попутному напрямку по лівому краю проїзної частини, назустріч руху транспорту. Відповідача ОСОБА_2 даним вироком суду визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 286 ч. 2 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято під варту в залі суду. Крім того, вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_4 , що діяла в інтересах потерпілого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 127-130).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.04.2019 року вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.12.2018 року відносно ОСОБА_2 змінено в частині призначеного покарання та рішення щодо речових доказів. (а.с. 131-136).

Крім того, вироком суду було встановлено, що цивільно-правова відповідальність за страховим випадком, внаслідок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ - 2101», д/н НОМЕР_1 , була застрахована у страховій компанії ТДВ СТДВ «Глобус», а тому відшкодувати шкоду, заподіяну потерпілому повинна страхова компанія в межах страхових виплат, визначених страховим полісом.

Згідно з приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В матеріалах справи наявні докази того, що в результаті ДТП неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу було завдано численних тілесних пошкоджень у вигляді багато чисельних забоїв, ссадин голови, тулуба, кінцівок, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с. 5-7), численними фотографіями, зробленими після отриманих позивачем тілесних ушкоджень (а.с. 9-12). Крім того, в рамках кримінального провадження слідчим у справі була призначена експертиза для визначення ступеню тяжкості отриманих позивачем тілесних ушкоджень. Завдані йому тілесні ушкодження внаслідок ДТП відносяться до легких тілесних пошкоджень (а.с. 142-144).

Порушення відповідачем ОСОБА_2 пунктів 1.5, 2.3, 2.9, 12.1 ПДР України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП та отриманням позивачем легких тілесних ушкоджень.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що цивільно-правова відповідальність за страховим випадком, внаслідок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ - 2101», д/н НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 була застрахована у страховій компанії ТДВ СТДВ «Глобус».

Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов`язки страховика визначені у ст. 988 ЦК України, а страхувальника - у ст. 989 ЦК України.

У відповідності до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначених договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Пунктом 1.12 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

У відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону, потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 21.4 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до приписів п.36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач, який внаслідок ДТП постраждав та отримав легкі тілесні ушкодження 02.09.2016 року звернувся до ТДВ «СТДВ «Глобус», як до страховика відповідача ОСОБА_2 з заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 13-14).

Листом від 01.12.2016 року ТДВ «СТДВ «Глобус» позивачу було відмовлено у виплаті понесених витрат на лікування в зв`язку з тим, що позивачем не було надано усіх документів, у тому числі рішення суду по даній ДТП. (а.с. 16).

У зв`язку з тим, що позивачем до суду надано документи, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та отриманими ним тілесними ушкодженнями та рішення суду по даній ДТП, а також докази того, що на відновлення свого здоров`я ним було витрачено 248 грн. 80 коп. (а.с. 8) вищевикладені вимоги позивача про стягнення з ТДВ «СТДВ «Глобус» матеріальної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості»

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст.12,81 ЦПК України.

Виходячи з викладеного вище, розглядаючи справу у відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, приймаючи до уваги обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання з вини водія ОСОБА_2 , моральних переживаннях позивача від отриманих ним тілесних ушкоджень, які знаходяться безпосередньо у причинно-наслідковому зв`язку з травмами отриманими в результаті ДТП, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача ОСОБА_2 , суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 20 000 грн.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись , ст.ст. 1,6,22,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 979,988,989,990,1166,1167,1187,1188 ЦК України, ст.ст. 13, 14, 76-82, 95,141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_1 248 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000.00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь Державного бюджету України 704.80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України 704.80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», місце знаходження: 01010, м. Київ, Бутишев провулок, 21/17, офіс 2, ідентифікаційний код 20448234.

Суддя: