Справа № 307/2062/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Готри Т.Ю.,

суддів Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря судових засідань Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Хустського районного суду від 13 грудня 2018 року, ухвалене суддею Довжанином М.М.,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 28.06.2018 він довідався про наявність в Тячівському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області виконавчого провадження № 54473239 з виконання виконавчого напису № 13062 від 27.06.2016, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., яким запропоновано звернути стягнення на належне йому домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке було виставлено на прилюдні торги, з метою задоволення вимог стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником ОСОБА_1 умов кредитного договору за період з 26.06.2013 по 04.04.2016, а саме : заборгованість за кредитом 200 000,00 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитом 289 922,85 грн, а всього в розмірі 489 922,85 грн.

Вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не мав правових підстав для його вчинення, так як на день звернення стягувача до нотаріуса пройшло більше трьох років із дня виникнення у відповідача права вимоги і сума заборгованості не є безспірною, оскільки він жодних повідомлень письмової вимоги про усунення порушення від іпотекодержателя не отримував, що є порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні нотаріусом спірного виконавчого напису.

Окрім цього, рішенням Тячівського районного суду від 23.04.2009 з нього, ОСОБА_1 , вже стягнуто як тіло кредиту в розмірі 200 000 гривень, так і відсотки за користування кредитом, пеню та фінансові санкції, штрафи за кредитним договором № 48/7-08 від 13 травня 2008 року. На виконання зазначеного рішення Тячівським районним судом 7 листопада 2011 року було видано виконавчий лист №2-372/09 Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2013 року замінено сторону виконавчого провадження стягувача Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на його правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи» з примусового виконання виконавчого листа №2-372/09, виданого 07.11.2011 Тячівським районним судом. На підставі заяви стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» від 31.07.2917 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2017 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-372/09, виданого 07.11.2011 Тячівським районним судом, про звернення стягнення на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

А тому вважає, що спірний виконавчий напис № 13062 від 27.06.2016 дублює, тобто подвоює його відповідальність.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив визнати виконавчий напис № 13062 від 27.06.2016 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Хустського районного суду від 13 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис № 13062 від 27.06.2016 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування судового рішення як такого, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Скарга обґрунтована тим, що суд не взяв до уваги доводи ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо можливості стягнення з позичальника прострочених і строкових платежів протягом строку позовної давності у 10 років, яка встановлена пунктом 6.9 кредитного договору. Нотаріусом було перевірено цей 10-ти річний строк позовної давності під час вчинення напису. ОСОБА_1 надсилалася письмова вимога про дострокове погашення заборгованості із попередженням про усунення порушення виконання зобов`язання, яка отримана ним засобами поштового зв`язку 24.05.2016, а тому вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» є безспірними. Окрім того, виконавчий напис як позасудовий порядок захисту прав стягувача не дублює відповідальність боржника за рішенням суду, який є судовим порядком захисту прав ТОВ «Кредитні ініціативи».

З огляду на це, просило скасувати рішення Хустського районного суду від 13.12.2018 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а також вирішити питання про судові витрати за подання апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дубчак Н.С., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд визнає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями частин 1, 2 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та досліджує докази, що стосується фактів, на які учасники посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд установив, що 13.05.2008 між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 48/7-08. Відповідно до цього договору позивач отримав кошти в сумі 200 000 гривень, які зобов`язався повернути на умовах та у строки, передбачені кредитним договором. Згідно з пункту 2.3 названого договору кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків по ним є 12 травня 2013 року (а.с. 13-15).

На забезпечення виконання основного зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 106/23-2008, предметом якого є домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 17-19).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.04.2009 по справі з № 2-372/09 позовну заяву Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Відділення Промінвестбанку» в м. Ужгород задоволено частково та в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 48/7-08 від 13 травня 2008 року стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 321 016,30 гривень, із яких: 200 000,00 гривень - заборгованість за кредитом; 22 953,31 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10 798,01 гривень - пені; 10 798,01 гривень - фінансової санкції, 16 466,97 гривень - штрафу, 60 000 гривень - штрафу згідно з пунктом 5.2.4, 6.4 договору про іпотечний кредит, звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії «Відділення Промінвестбанку» в м. Ужгород, 88000, м. Ужгород, вул. Крилова, 10 з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу цього будинку з господарчими спорудами з іншою особою покупцем.

17.12.2012 договором про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», останнє набуло прав кредитора до ОСОБА_1 .

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.06.2013 по справі №307/1898/13-ц заяву TOB «Кредитні ініціативи» задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» його правонаступником ТОВ «Кредитні ініціативи» по примусовому виконанню виконавчого листа №2-372/09, виданого 07.11.2011 Тячівським районним судом Закарпатської області про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечного договору від 12.06.2008 за № 106/23-2008: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит №48/7-08 від 13 травня 2008 року в розмірі 321 016,30 гривень.

Окрім того, 31.07.2017 TOB «Кредитні ініціативи» звернулося до органу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Тячівського районного суду від 23.04.2009 по справі №2-372/09 на підставі виконавчого листа від 07.11.2011 (а.с. 32). 17.08.2017 державним виконавцем Половко A.M. відкрито виконавче провадження ВП № 54470632 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

27 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 13062 про звернення стягнення на домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору № 106/23-2008 було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по договору про іпотечний кредит № 48/7-08 від 13 травня 2008 року. Боржником за кредитним договором є ОСОБА_1 Стягувачем - ТОВ «Кредитні ініціативи». За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного/ виконання боржником умов кредитного договору за період з 26 червня 2013 року по 4 квітня 2016 року, а саме: заборгованість за кредитом 200 000 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом 289 922,85 грн. Загальна сума заборгованості становить 489 922,85 гривень.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу наведених вище норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зважаючи на це, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отож, з огляду на матеріали справи у пункті 2.3 Договору про іпотечний кредит №48/7-08 від 13.05.2008 року зазначено, що кредит повинен був бути повернутий не пізніше 12.05.2013 року, тому безумовним є саме з цієї дати виникнення у стягувача права вимоги до боржника. Нотаріус не мав правових підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки станом на день звернення стягувача (TOB «Кредитні ініціативи») про вчинення виконавчого напису пройшло більше трьох років з дня виникнення у відповідача права вимоги.

Доводи ТОВ «Кредитні ініціативи» про те, що пунктом 6.9 зазначеного договору про іпотечний кредит передбачено позовну давність тривалістю у 10 років, не заслуговують на увагу, оскільки поняття «право вимоги» і «позовна давність» не є тотожними за змістом поняттями так як, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися саме до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В даному випадку, кредитор звернувся не до суду з позовом, а до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, для вчинення якого строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню положення статті 88 Закону України «Про нотаріат» щодо права вимоги у стягувача, зокрема, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Матеріалами справи також установлено, що зазначена заборгованість у виконавчому написі не є безспірною, оскільки ОСОБА_1 заперечує розмір її нарахування, у тому числі після закінчення 12.05.2013 строку повернення кредиту і відсотків, заперечує він й отримання вимоги про усунення порушення вих. № 5722-40 від 17.05.2016. Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що воно отримано не ОСОБА_1 (а.с.86).

З урахуванням наведеного вище, спірний виконавчий напис був учинений із порушенням вимог закону, оскільки подані ТОВ «Кредитні ініціативи» документи не підтверджують безспірність заборгованості боржника, такі подані за межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач :

Судді :