Справа № 447/1254/19 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/3106/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. Категорія: 68
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Мельничук О.Я., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 02 серпня 2019 року про повернення позовної заяви позивачу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ об`єкта незавершеного будівництва, що є спільною сумісною власністю подружжя,-

в с т а н о в и л а:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ об`єкта незавершеного будівництва, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 02 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ об`єкта незавершеного будівництва, що є спільною сумісною власністю подружжя, повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та необґрунтованою, такою що підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права. Покликається на те, що ухвали суду від 12 червня 2019 року та від 15 липня 2019 року містили ідентичні положення про те, що в позовній заяві не зазначено загальну площу двох житлових кімнат, що належать до спільного майна подружжя та не вказано який розмір судового збору підлягає стягненню. Первинна редакція позовної заяви та її наступні редакції, що надійшли до суду містили чітко виокреслені дані щодо розміру судового збору, загальну площу двох житлових кімнат, що належать до спільного майна подружжя, та конкретну частину майна, яку слід виділити позивачу в натурі. Таким чином недоліки позовної заяви були усунені. Також стверджує, що в оскаржуваній ухвалі суддя вказує, що «згідно з позовними вимогами позивач просить стягнути з відповідачів кошти на його користь, однак не зазначає яка саме сума підлягає стягненню», при цьому ухвали про залишення позовної заяви без руху не містили вказівки про необхідність зазначення суми вартості майна, що підлягає стягненню на користь позивача.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали в суд 09.10.2019 року відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Справа, відповідно до вимог ст. ст. 274, 368, 369 ЦПК України розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції з посиланням на норми статей 175, 177 ЦПК України виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, встановлені ухвалами судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 червня 2019 року та від 15 липня 2019 року, а саме, в позовній заяві не зазначено загальну площу двох житлових кімнат, що належать до спільного майна подружжя та яку саме частину майна слід виділити позивачу в натурі, розмір судового збору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Так, за положеннями ст.ст.55,124 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частина 2 ст. 185 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як передбачено ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Реалізація основоположного принципу здійснення правосуддя як верховенства права безпосередньо залежить від права на доступ до суду, яке має застосовуватися на практиці та бути ефективним. Для того, щоб право на доступ було ефективним, повинна бути реальна можливість оскаржити дію, що порушує право.

Матеріалами справи та судом встановлено, що в червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ об`єкта незавершеного будівництва, що є спільною сумісною власністю подружжя. В своїй позовній заяві ОСОБА_4 .В вказав, що викладені позовні вимоги будуть уточнені в процесі судового розгляду після отримання висновку судової будівельно технічної експертизи та позиції відповідача щодо згоди на компенсацію йому грошових коштів як вартість частини спільного майна подружжя.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з тим, що резолютивна частина позову чітко не викладена: не зазначено загальну площу двох житлових кімнат, що належать до спільного майна подружжя та яку саме частину майна слід виділити позивачу в натурі, крім того не вказано який саме розмір судового збору підлягає стягненню.

01 липня 2019 року, на адресу суду першої інстанції, на виконання вимог ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 12.06.2019 року по справі №447/1254/19 про залишення позовної заяви без руху, надійшла позовна заява в якій позивачем уточнено загальну площу двох житлових кімнат, що належать до спільного майна подружжя та яку саме частину майна слід виділити позивачу в натурі, а також вказано про стягнення з відповідачів на його користь судового збору в розмірі 768,40 грн. Крім того, позивач в черговий раз вказав, що викладені позовні вимоги будуть уточнені в процесі судового розгляду після отримання висновку судової будівельно технічної експертизи та позиції відповідача щодо згоди на компенсацію йому грошових коштів як вартість частини спільного майна подружжя. Щодо ціни позову, то позивач вказав, що станом на дату подання позову до суду така йому невідома за відсутності висновку судової будівельно технічної експертизи та неможливості встановлення вартості спірного майна.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 15.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повторно залишено без руху у зв`язку з тим, що резолютивна частина позову чітко не викладена: не зазначено загальну площу двох житлових кімнат, що належать до спільного майна подружжя та яку саме частину майна слід виділити позивачу в натурі, крім того не вказано який саме розмір судового збору підлягає стягненню.

01 серпня 2019 року, на адресу суду першої інстанції, на виконання вимог ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 15.07.2019 року по справі №447/1254/19 про залишення позовної заяви без руху, надійшла позовна заява в якій позивачем повторно уточнено загальну площу двох житлових кімнат, що належать до спільного майна подружжя та яку саме частину майна слід виділити позивачу в натурі, а також вказано про стягнення з відповідачів на його користь судового збору в розмірі 768,40 грн. Крім того, позивач в втретє вказав, що викладені позовні вимоги будуть уточнені в процесі судового розгляду після отримання висновку судової будівельно технічної експертизи та позиції відповідача щодо згоди на компенсацію йому грошових коштів як вартість частини спільного майна подружжя.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 02.08.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ об`єкта незавершеного будівництва, що є спільною сумісною власністю подружжя, повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви. Крім того в ухвалі зазначено, що згідно з позовними вимогами позивач просить стягнути з відповідачів кошти на його користь, однак, не зазначає яка саме сума підлягає стягненню, що перешкоджає подальшому розгляду позовної заяви.

На думку колегії суддів, вимоги ухвал судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12.06.2019 року та від 15.07.2019 року про залишення заяви без руху залишились невиконаними з об`єктивних, незалежних від позивача причин, і це не перешкоджає вирішенню суддею питання про відкриття провадження у справі, оскільки недоліки, зазначені в ухвалах про залишення позовної заяви без руху, можуть бути усунуті під час розгляду справи по суті, а що стосується сплати судового збору за подання позовної заяви, то питання сплати судового збору можливо вирішити при ухваленні судового рішення у справі.

Отже, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки такий висновок не відповідає інтересам позивача щодо можливості звернення до суду з метою реалізації права такої особи на справедливий розгляд справи, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. ст.376, 379, 381- 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 02 серпня 2019 року про повернення позовної заяви позивачу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду із стадії відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05.11.2019 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Ніткевич А.В.