Дата документу 14.02.2019
Справа № 334/3511/18
Провадження № 2/334/710/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

14 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф. при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, в обґрунтування якого зазначила, що разом з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народилась донька - ОСОБА_3. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2012 шлюб було розірвано та за усною домовленістю між сторонами донька залишилась жити разом з позивачкою.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2012 з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а також стягнуто кошти на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, тобто до досягнення донькою трирічного віку. Однак, протягом останніх півтора року за відповідачем існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 17 431,30 грн.

За весь час з моменту припинення спільного між сторонами, відповідач жодного разу дитину не бачив і такого бажання не висловлював навіть тоді коли позивачка намагалась зв'язатись з ним по телефону. ОСОБА_2 в утриманні доньки участі не бере, не надає матеріальної допомоги, нею зовсім не цікавиться не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, своїх батьківських обов'язків не виконує. Жодного разу не подзвонив дочці, ніколи не дарував дитині подарунки ані на день народження, ані на будь-які інші свята. Участі у додаткових витратах на утримання ОСОБА_3, викликаних відвідуванням гуртків позакласної роботи, не приймає участі у витратах на придбання ліків для її лікування відповідач не приймає та не несе витрат на організацію відпочинку, на придбання одягу та шкільного приладдя, продуктів харчування. Крім того, має досить багато заборгованостей перед кредиторами та банками, оскільки зловживає азартними іграми на ігрових автоматах, а до того ж, маючи заборгованість по аліментам, витрачає отримані в борг кошти на свої особисті потреби, розваги і жодного разу після розлучення не поцікавився як живе його донька, чи здорова вона, одягнена та нагодована, як проводить свій дозвіл, чим цікавиться.

З 27.09.2013 року позивачка перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, та від вказаного шлюбу у подружжя народились доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких ОСОБА_3 вважає за свою родину: батька та сестер. На теперішній час ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір'ю та знаходиться на повному її утриманні.

У зв'язку з викладеним, позивачка просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно їх доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також стягнути з нього на свою користь понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Додатково зазначила, що протягом всього часу перебування справи у суді відповідач жодного разу не намагався зв'язатись з дочкою, не приїздив на свята, аліменти не сплачує, участі у вихованні та додаткових витратах на доньку не приймає. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Представник третьої особи в судовому засіданні, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечення та відзив на позов суду не надав, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно в порядку, встановленому ЦПК України. Заперечень проти позову та відзив на нього не надав.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного i гармонійного розвитку її особистості потребує любові i розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою i відповідальністю своїх батьків, i в усякому випадку в атмосфері любові i моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зi своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного i соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

У відповідності ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання у сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язань виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що 05 березня 2008 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (НОМЕР_3). Після шлюбу позивачка змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Від вказаного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_7 року народилась донька - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (НОМЕР_4), виданого 24 березня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2012 року (Справа № 0814/9665/2012), шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка відновила дошлюбне прізвище «ОСОБА_1». Дитина проживає разом з матір'ю.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2012 року (Справа № 0814/9664/2012) з відповідача на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

У зв'язку з тим, що відповідач відмовлявся в самостійному порядку виконувати рішення суду щодо сплати аліментів, ОСОБА_1 звернулась до виконавчої служби для примусового стягнення аліментів.

Згідно Довідки Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 3363/15.4-37/1 від 02.04.2018 року за відповідачем за період з січня 2017 року по квітень 2018 року виникла заборгованість у розмірі 17431, грн., яка станом на теперішній час не сплачена.

27.09.2013 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (НОМЕР_5), виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Від вказаного шлюбу у подружжя народились доньки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження.

Згідно Довідок від 23.04.2018 року про реєстрацію місця проживання особи, наданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, прожинає разом зі своєю матір'ю - позивачкою по справі, сестрами та вітчимом та знаходиться на повному утриманні матері.

З пояснень позивачки, не спростованих відповідачем, за весь час з моменту припинення спільного між ними життя, ОСОБА_2 жодного разу не бачив доньку і не висловлював такого бажання. ОСОБА_2 в утриманні доньки участі не бере, не надає матеріальної допомоги, нею зовсім не цікавиться, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, своїх батьківських обов'язків не виконує, аліменти не сплачує (має заборгованість).

ОСОБА_2 не приймає участі у додаткових витратах на утримання доньки, викликаних відвідуванням гуртків позакласної роботи, не приймає участі у витратах на придбання ліків для її лікування, не несе витрат на організацію відпочинку, на придбання одягу та шкільного приладдя, продуктів харчування. Крім того, має досить багато заборгованостей перед кредиторами, що підтверджується долученими до позову письмовими вимогами банківських установ, оскільки зловживає азартними іграми на ігрових автоматах.

Питання щодо виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки було винесено на комісію з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району та висновком № 05/01-27/0184 від 13.02.2018 року комісією було прийнято рішення за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що зазначені факти, як кожен окремо, так i в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини внаслідок його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Враховуючи той факт, що вихованням та утриманням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, займається її мати разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4, а відповідач ОСОБА_2 взагалі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не цікавиться фізичним та духовним розвитком доньки, не утримує її матеріально, має заборгованість по аліментам, що суперечить моральним засадам суспільства та вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає задоволенню.

З огляду на вищевказане, суд вважає необхідним позбавити відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки стягуються понесені нею і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст.76, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривень 80 коп.).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.