ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 643/6894/16-ц

провадження № 22-ц/818/66/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1,

відповідач за первісним позовом Харківська міська рада,

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2,

апелянт заступник прокурора Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року, постановлене під головуванням судді Оксененко В.А. в залі суду в місті Харкові, -

п о в с т а н о в и в :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності.

ОСОБА_2 також звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання права власності на будівлі № 7а, № 7б, № 9а, № 9б по пров. Спортивному, 7 в м. Харкові.

Заочним рішенням Московського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2В відмовлено. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1», що знаходиться по провулку Спортивному, 7-А у м. Харкові, загальною площею 28,0 кв.м.; на нежитлову будівлю літ. «А-1», що знаходиться по провулку Спортивному, 7-Б у м. Харкові, загальною площею 28,0 кв.м.; на нежитлову будівлю літ. «А-1», що знаходиться по провулку Спортивному, 9-А у м. Харкові, загальною площею 27,9 кв.м.; на нежитлову будівлю літ. «А-1», що знаходиться по провулку Спортивному, 9-Б у м. Харкові, загальною площею 27,5 кв.м.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 травня 2018 року заяву представника Харківської міської ради про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області, як особи, яка не брала участі у справі, просить скасувати заочне рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нежитлові будівлі; ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на нежитлові будівлі. Просив стягнути сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що ухваленим рішенням про визнання за ОСОБА_1 права власності на спірні обєкти, порушені інтереси Держави в особі Харківської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради. Вказує, що суд прийняв рішення про визнання за позивачем права власності за відсутності доказів виникнення у нього відповідного права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи, але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Стаття 367 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Заочне рішення Московського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні у задоволенні позову ОСОБА_2 не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що спірні нежитлові будівлі було реконструйовано позивачем ОСОБА_1 за власні кошти, тому право власності на нерухоме майно, яке зазнало змін, має бути визнане і зареєстроване за позивачем.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 25 березня 2016 року ОСОБА_1 придбав 1/2 частину нежитлової будівлі «літ. А-2», загальною площею 283,8 кв.м., по пров. Спортивному, 7 в м.Харкові, що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 25.03.2016 р., зареєстровано в реєстрі за № 1042 (а.с.10-11 т.1).

25 березня 2016 року ОСОБА_1 придбав 1/2 частину нежитлової будівлі «літ. А-2», загальною площею 283,8 кв.м. по пров. Спортивному, 7 в м. Харкові, що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 25.03.2016 р., зареєстровано в реєстрі за № 1434 (а.с.14-15 т.1).

25 березня 2016 року ОСОБА_1 придбав 1/2 частину нежитлової будівлі «літ. А-2», загальною площею 318,5 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Харків, провулок Спортивний, 9, що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 25.03.2016 р., зареєстровано в реєстрі за № 1044 (а.с. 18-19 т.1).

25 березня 2016 року ОСОБА_1 придбав 1/2 частину нежитлової будівлі «літ. А-2», загальною площею 318,5 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Харків, провулок Спортивний, 9, що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 25.03.2016 р., зареєстровано в реєстрі за №1438 (а.с.22-23 т.1).

Право власності зареєстровано згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 25 березня 2016 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 01.

05 квітня 2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області було зареєстровано декларацію ОСОБА_1 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлової будівлі літ. «А-2» за адресою: пров. Спортивний, 7 в м. Харкові, реєстраційний номер № ХК 48 та декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлової будівлі літ. «А-2» за адресою: пров. Спортивний, 9 в м. Харкові, реєстраційний номер №ХК 58 (а.с.26-33 т.1).

27 квітня 2016 року виготовлено технічні паспорти на новостворене нерухоме майно за вищевказаною адресою (а.с.64-94 т.1).

Відповідно до технічних висновків, які складено ПП «Спецстройпроект-1» шифр: 04-05/2016, 05-05/16, 06-05/2016, 07-05/2016, враховуючи результати проведеного натурного обстеження стану будівельних конструкцій та можливості експлуатації самочинно збудованих нежитлових будівель літ. «А-1», що знаходяться за адресами: пров. Спортивний 7-А, 7-Б, 9-А, 9-Б у м. Харкові спеціалісти дійшли висновку, що на момент обстеження всі основні будівельні конструкції деформації не мають, знаходяться в задовільному технічному стані, відповідають існуючим архітектурним, будівельним, санітарним, пожежним нормам та придатні для подальшої експлуатації за призначенням (а.с. 96-137 т.1).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що наявні підстави для визнання за ним права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1», що знаходиться по провулку Спортивному, 7-А у м. Харкові, загальною площею 28,0 кв.м.; на нежитлову будівлю літ. «А-1», що знаходиться по провулку Спортивному, 7-Б у м. Харкові, загальною площею 28,0 кв.м.; на нежитлову будівлю літ. «А-1», що знаходиться по провулку Спортивному, 9-А у м. Харкові, загальною площею 27,9 кв.м.; на нежитлову будівлю літ. «А-1», що знаходиться по провулку Спортивному, 9-Б у м. Харкові, загальною площею 27,5 кв.м. Позивач вказував, що вищезазначене нерухоме майно знаходилося у незадовільному технічному стані, тому він за власні кошти здійснив його реконструкцію, привів у придатний технічний стан. Вважає, що на підставі ст. 331 ЦК України він є власником спірної нерухомості.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Нормами ч. 1 ст. 181 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації.

Частиною першою, восьмою ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Частиною другою ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пунктом 15 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Згідно частини другої ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

За змістом частини четвертої ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція обєктів будівництва зі зміною зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані не може проводитись за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 без відповідного дозволу, самочинно провів реконструкцію належного йому нерухомого майна за відсутності документів, що засвідчують право власності або користування земельною ділянкою.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 17 листопада 2016 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_1 на обєкти нерухомого майна літ. «А-2», загальною площею 283,8 кв.м. по пров. Спортивному, 7 у м. Харкові та нежитлової будівлі літ. «А-2», загальною площею 318, 5 кв. м. по пров. Спортивному, 9 у м. Харкові, а вказані обєкти закрито у звязку з їх знищенням.

Таким чином убачається, що ОСОБА_1 було здійснено не реконструкцію вказаних нежитлових будівель, а на місці знищених обєктів позивачем було самочинно збудовані новостворені окремі обєкти, а саме: літ. «А-1» по провулку Спортивному, 7-а, в м. Харкові, загальною площею 28, 0 кв.м.; літ. «А-1» по провулку Спортивному, 7-б, в м. Харкові, загальною площею 28, 0 кв.м.; літ. «А-1» по провулку Спортивному, 9-а в м. Харкові, загальною площею 27, 9 кв.м.; літ. «А-1» по провулку Спортивному, 7-а в м. Харкові, загальною площею 27, 5 кв.м.

Вказані реконструйовані приміщення є об'єктом самочинного будівництва і на нього розповсюджується дія ст. 376 ЦК України.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити в задоволенні позову про визнання права власності.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних доказів щодо оформлення речових прав на земельні ділянки під спірними обєктами та дотримання позивачем порядку, передбаченого ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Сама по собі реєстрація декларацій про початок виконання будівельних робіт, враховуючи їх знищення та здійснення самочинного будівництва нових обєктів за відсутності документів, що посвідчують речові права на земельні ділянки під такими обєктами та відсутності зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на такі обєкти, - не є законною підставою для виникнення права власності у позивача.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

З урахуванням вказаного, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1

Заочне рішення Московського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні у задоволенні позову ОСОБА_2 не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 826,20 грн., сплачений за подання апеляційної скарги. (а.с. 107 т 2).

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області - задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 826,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - О.В. Маміна

Судді: О.Ю. Тичкова

ОСОБА_5

Повне судове рішення виготовлено 01.03.2019 року.