Справа № 405/8650/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Шевченко І.М.,

при секретарі - Фришко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький подання державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3 звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон стосовно боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_2, до моменту фактичного виконання виконавчих проваджень.

В обґрунтування подання вказала, що на виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження 55771326з виконання виконавчого листа № 405/8650/14-ц виданого 16.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу по договору позики в розмірі 160 000 грн. та судових витрат в розмірі 1600 грн., а всього 161 600 грн. та виконавче провадження 50665501з виконання виконавчого листа № 404/1829/15-ц виданого 09.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "АЛЬФА БАНК" боргу по кредитному договору в розмірі 824 942,11 грн., з яких 603 598,20 грн. заборгованість по кредитному договору, 86 887,32 грн. заборгованості по сплаті відсотків, 134 456,59 грн. пені за несвоєчасні виконання зобов'язань, а також 3 654,00 судового збору.

За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

19.02.2018 року державний виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, якими боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити щодо наявності у боржника майна належного боржнику на праві власності, таке майно відсутнє.

Відповідно до отриманої інформації, на безкоштовний запит, щодо реєстрації боржника як фізичної особи підприємця встановлено, що боржник здійснював підприємницьку діяльність з 03.01.2008 року до 13.03.2017 року, в той час, як з 30.03.2016 року відкрито виконавче провадження, про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ "Альфабанк" боргу в сумі 828 596,11 грн. Тобто, маючи дохід, та здійснюючи підприємницьку діяльність офіційно, боржник ухилявся від виконання рішення суду.

Виконавцем неодноразово на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не зявлялася, про причини неявки не повідомила виконавця.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 24.05.2018 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії №FC 150214, виданий 21/01/2016 органом видачі 3502 та має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії № FJ 631852 виданий 27.10.2018 року орган видачі 3502.

З інформації наданої стягувачем, боржник систематично перетинає кордон, але рішення суду не виконує, що порушує право стягувача на справедливий суд та поновлення своїх порушених прав.

Вище викладені обставини свідчать про ухилення від виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що змушує державного виконавця звернутися в суд з поданням про тим часове обмеження у праві виїзду за межі України.

Дослідивши матеріали подання, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (книга друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книги другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності 17.04.2012 року, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. Зокрема в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну», що подання має обовязково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

На підставі викладеного та враховуючи не доведеність вчинення державним виконавцем всіх виконавчих дій спрямованих на реалізацію наявного у боржника майна, а також за відсутності розгорнутих і повних відомостей про характер та розмір невиконаних зобов'язань боржником, суд вважає, що дане подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без вилучення паспортного документа, РНОКПП НОМЕР_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Кропивницького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда І. М. Шевченко