Справа № 661/2798/17
Провадження № 2/661/9/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

01 листопада 2019 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі :

головуючого - судді Матвєєвої Н.В.

з участю секретаря судового засідання -Антонової В.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Теслі І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нова Каховка Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після якого залишилося спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , який померлий заповідав ОСОБА_2 Він та ОСОБА_2 прийняли спадщину, але свідоцтво на спадщину за заповітом отримав ОСОБА_2 Його батько страждав на психічне захворювання (епілепсію), тому на час складання заповіту не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними.

Просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 05.06.2006 року, виконкомом Дніпрянської селищної ради Новокаховської міської ради Херсонської області та стягнути всі судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 допитаний в якості свідка під присягою суду показав, що в 1992 році чи в 1993 році його батька ОСОБА_3 збила машина, у нього почалися приступи епілепсії. 2-3 дні після приступу він нічого не усвідомлював. Після чергового приступу його повезли до сільської ради і він підписав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_2 . На цей час він відбував покарання у виправній колонії. Йому відомо, що його батько не перебував на обліку у лікаря психіатра, не лікувався в лікарні, але приступи в нього були часто. До сільської ради його возив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в той час його батько не розумів значення своїх дій, тому не міг висловити дійсну волю з приводу розпорядження своїм будинком на випадок смерті.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позову не визнали, вказавши, що ОСОБА_3 за життя не страждав на психічні захворювання, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебував, до лікарів за медичною допомогою не звертався. Його волевиявлення з приводу розпорядження житловим будинком на випадок його смерті було добровільним та відповідало його волі. Окрім того, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки він вже звертався з позовом до суду ще в 2012 році з приводу нікчемності заповіту, але з інших підстав, йому було відомо про наявність заповіту, складеного ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 рік. Згідно свідоцтва про народження, батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2010 року, спадщину після ОСОБА_3 прийняв ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Дніпрянської селищної ради Херсонської області від 05.06.2006 року, зареєстрованого у реєстрі за № 142, та успадкував житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 22.02.2011 року право власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 .

З акту від 09.07.2013 року, складеного депутатом Дніпрянської селищної ради в присутності сусідів вбачається, що при обстеженні будівлі АДРЕСА_1 встановлено відсутність даху на будівлі, стеля в кімнатах частинами впала на підлогу. ОСОБА_2 стверджує, що почав робити ремонт у будинку, а ОСОБА_3 зазначає, що тиждень тому зробив ремонт у одній кімнаті,але пішов дощ і кімнату залило.

Із заповіту від 05.06.2006 року слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті зробив заповіт на все належне на день його смерті майно та заповів його ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений керуючою справами виконкому Дніпрянської селищною радою та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних днів за № 14. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 25768803 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З будинкової книги на житловий будинок АДРЕСА_1 слідує, що за вказаною адресою на час смерті ОСОБА_1 були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.01.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Новокаховського МВ УДМВ України в Херсонській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новокаховське МС УДМВ України в Херсонській області про визнання заповіту нікчемним, свідоцтва про право на спадщину недійсним, в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Окрім того, під час розгляду зазначеної цивільної справи встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря - психіатра психоневрологічного відділення та сімейного лікаря територіальної поліклініки не перебував, медична амбулаторна карта ОСОБА_3 в поліклініці відсутня. Факти стаціонарного лікування за період з 2008-2009 років не зареєстровані. Причиною смерті ОСОБА_3 є церебральний атеросклероз, гостре порушення мозкового кровообігу. Твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що заповіт, складений ОСОБА_3 , посвідчений не уповноваженою особою не знайшли підтвердження під час розгляду вказаної справи.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 11.03.2013 року, рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.01.2013 року за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним, залишено без змін.

З пояснень свідка ОСОБА_7 слідує, що вона була знайома з ОСОБА_8 . Після того як він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в нього почалася епілепсія. Вона працювала на пошті та розносила пенсію, іноді було таке, що вона брала руку ОСОБА_9 і розписувалася за нього, бо він не розумів нічого. Коли ОСОБА_10 складав заповіт вона не знає, в той час ОСОБА_9 вона не бачила. Одного разу була свідком того, що ОСОБА_10 впав і в нього з роту йшла піна. Про стан здоров`я ОСОБА_3 на час складення ним заповіту їй нічого не відомо.

З пояснень свідка ОСОБА_11 вбачається, що вона була знайома з ОСОБА_10 Їй відомо, що в 2000 році його збила машина, він почав хворіти, міг не впізнавати людей, в нього були приступи, коли з роту йшла піна. Їй невідомо чи лікувався ОСОБА_10 в лікарні. Одного разу коли вони прийшли його провідати він не впізнав ОСОБА_12 , який стояв поруч.

З пояснень свідка ОСОБА_13 слідує, що після аварії за 2-3 роки до смерті ОСОБА_3 почав хворіти на епілепсію, був не в собі. Таким він його бачив декілька разів. ОСОБА_3 стояв біля річки Дніпро і не знав, де він знаходився, тоді він заїхав до його доньки ОСОБА_14 та попросив, щоб вона забрала ОСОБА_3 А одного разу бачив ОСОБА_3 як він лежав на землі, спочатку він думав, що ОСОБА_3 п`яний, а підійшовши зрозумів, що з ним трапився приступ, бо останній нічого не розумів. Також йому відомо, що ОСОБА_2 проживав у сусідів через дорогу від матері ОСОБА_14 , яка жила з чоловіком.

З пояснень свідка ОСОБА_15 вбачається, що йому відомо, що ОСОБА_3 після аварії почав хворіти, в нього були приступи під час яких йшла піна з роту, він не розумів, що з ним відбувається. Коли не було приступів ОСОБА_3 працював по-господарству, нормально себе почував. ОСОБА_16 жив у ОСОБА_17 , і не ходив до ОСОБА_3 .

З пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_3 хворів. Одного разу, коли він працював в школі, його звали, бо не могли достукатися до ОСОБА_3 Коли вибили вікно, ОСОБА_3 лежав на підлозі. Коли він випивав, то приступи були ОСОБА_18 . Під час приступів він не впізнавав нікого. Він возив ОСОБА_3 до Дніпрянської сільської ради, щоб він склав заповіт на внука - ОСОБА_2 . В той день ОСОБА_3 вів себе нормально, самостійно пересувався, нічого особливого в його поведінці він не побачив.

З пояснень свідка ОСОБА_19 . слідує, що ОСОБА_3 хворів, особливо приступи почастішали після того як він потрапив в аварію. Іноді приступи повторювалися декілька разів на день, йшла піна з роту. ОСОБА_3 був як не в собі, міг спілкуватися з незнайомими людьми, посміхатися без причини, здавався не таким як звичайно.

З пояснень свідка ОСОБА_20 вбачається, що її свекруха проживала в цивільному шлюбі із ОСОБА_3 Вона виховувала дітей ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Коли ОСОБА_3 вживав алкогольні напої в нього відбувалися приступи епілепсії, але це було рідко. Взагалі ОСОБА_3 був нормальною людиною. Він хотів скласти заповіт на ОСОБА_23 , бо ОСОБА_24 він виховував з дитинства, його мати була жінкою легкої поведінки. Були такі часи, коли через неналежне виконання батьківських обов`язків матір`ю, ОСОБА_2 голодував, прибігав до них і вони його почали годувати та опікувати. З 10 років він виховувався у них з чоловіком, вони дали ОСОБА_2 освіту. Його дідусь проживав у будинку, розташованому навскоси від її будинку, тому ОСОБА_2 ходив до ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_25 . Йому було шкода ОСОБА_23 і він вирішив скласти на нього заповіт. За життя ОСОБА_3 в лікарні на лікуванні не перебував. В день складення заповіту ОСОБА_3 почувався добре, не скаржився на погіршення стану здоров`я, в заповіті була висловлена його воля.

З пояснень свідка ОСОБА_26 вбачається, що йому не було відомо про психічні захворювання та приступи, які відбувалися у ОСОБА_3

Ухвалами Новокаховського міського суду Херсонської області від 05.02.2018 року, 14.03.2018 року, 10.04.2019 року призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо встановлення наявності у ОСОБА_1 психічних захворювань та його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до інформації наданої на виконання ухвали суду КНП «Каховська центральна районна лікарня Каховської районної ради» ОСОБА_3 в період з 01.01.2008 року по 08.01.2009 р. за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні в Каховській ЦРЛ не перебував.

З інформації, наданої на виконання ухвали суду КНП «Центральна міська лікарня м. Нова Каховка» Новокаховської міської ради» вбачається, що надати медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_3 немає можливості через сплив терміну зберігання 5 років, а на стаціонарному лікуванні у закладі в 2008-2009 роках ОСОБА_3 не перебував.

З характеристики ОСОБА_3 , складеного Дніпрянським старостинським округом Новокаховської міської ради Херсонської області вбачається, що зі слів сусідів за місцем проживання ОСОБА_3 згадується як спокійна людина. За час проживання шкоди нікому із сусідів не завдавав, проблем із спілкуванням не помічали. За станом здоров`я хворів на епілепсію.

З висновку судово-психіатричного експерта №321 від 19.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 страждав на судомні напади невизначеної етіології та неясної нозологічної належності. Експерти прийшли до висновку, що ОСОБА_3 в період часу 05.06.2006 року міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В положеннях ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті та згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п.16, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується на загальних підставах спадкоємцями за законом, до їх числа входять і ті спадкоємці відповідної черги за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Згідно зі змісту ст.202 ЦК України заповіт відноситься до односторонніх правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Разом з тим, Цивільним кодексом України передбачено можливість оскаржити заповіт у суді (ст.1256 ЦК України). Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача.

Згідно з ч.1 ст.1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала права на це майно, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (ст. ст.1247,1248 ЦК України).

До нікчемних заповітів відносяться: заповіти, складені фізичною особою, яка не має повної цивільної дієздатності; вчинені через представника; посвідчені уповноваженою особою, але з порушенням вимог, встановлених законом; посвідчені не уповноваженою на це особою; секретні заповіти, посвідчені нотаріусом з порушенням вимог, встановлених законом (ст.1249 ЦК України); посвідчені за відсутності свідків у випадках, коли їх присутність є обов`язковою (ст.1253 ЦК України); заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі (ст.1307 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем під час судового розгляду не надано належних та допустимих доказів, які б давали законні підстави для визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 .

Так, свідки, допитані судом як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача засвідчили, що ОСОБА_3 страждав на епілепсію, але до лікарні не звертався та не перебував на лікуванні, медична документація з приводу встановлення діагнозу ОСОБА_3 щодо наявності в нього хронічних психічних захворювань або інших захворювань, що могли б вплинути на його дієздатність відсутня. З пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_20 слідує, що в день складання заповіту ОСОБА_3 перебував у нормальному стані, нічого особливого в його поведінці вони не помічали, на погіршення стану здоров`я не скаржився, свідомо висловлював свою волю на розпорядження своїм майном - житловим будинком, інші свідки в день складення заповіту ОСОБА_3 не бачили.

З висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від №321 від 19.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 страждав на судомні напади невизначеної етіології та неясної нозологічної належності. Експерти прийшли до висновку, що ОСОБА_3 в період часу 05.06.2006 року міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З цих підстав позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю позивачем недійсності правочину - заповіту, складеного ОСОБА_3 05.06.2006 року та посвідченого Дніпрянською селищною радою, а саме: що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Окрім того, з часу складання ОСОБА_3 заповіту, 05.06.2006 року сплив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України для звернення до суду з позовом у три роки, поважних причин для його поновлення суд не вбачає. Про наявність заповіту позивачу було відомо ще 23.08.2012 року, коли він звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання зазначеного заповіту нікчемним у зв`язку із посвідченням заповіту особою, яка не мала повноважень на посвідчення правочинів, поважних причин, які перешкоджали б позивачу своєчасно звернутися із вказаним позовом до суду позивачем не зазначено, доказів не не надано..

Відповідно до ст.141 ЦК України судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору та надання правничої допомоги не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

На підставі ст.203, 215, 1233, 1257 ЦК України, п.16,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., керуючись ст.10-16, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Новокаховський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне рішення складене 11.11.2019 року.

Суддя Н. В. Матвєєва