Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3852/18
Провадження №: 2/332/123/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2019 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Мєркулової Л.О.,
за участю секретаря Чебикіної Н.А.,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобовязання видати уточнюючу довідку стосовно стажу роботи на підприємстві .
У своєму позові позивач вказав, що 11 вересня 2017 року при досягненні пенсійного віку у нього виникло право на призначення йому пенсії за віком.
Позивачем завчасно була подана заява в Правобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Так, на день подачі позивачем заяви про призначення пенсії його загальний стаж, відповідно трудової книжки перевищує 30 років. Спеціальний стаж, необхідний для призначення пенсії, складає більш ніж 12 років 06 місяців.
Відповідно запису в трудовій книжці підтверджено що позивач працював у зазначений період водієм 1-го класу на всіх марках автобусів на всіх маршрутах підприємства.
Але, оскільки в трудовій книжці позивача стосовно зазначеного періоду роботи здійснено запис, про те що він працював водієм без конкретизації, що він був водієм міського пасажирського транспорту, то для призначення йому пільгової пенсії необхідно отримати від відповідача додаткові відомості про роботу відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Вказану відмову позивач вважає незаконною з огляду на наступне.
Відповідно наданих архівним управлінням Запорізької міської ради архівних копій рішень повністю підтверджується стаж роботи позивача саме як водія міського пасажирського транспорту (автобусів «ЛіАЗ-677) на міських маршрутах № 8 та 26 саме міського пасажирського перевезення.
Також, підтвердженням роботи у цей період є розрахункові листи - табелі відпрацьованого часу та нарахування заробітної плати водія міського пасажирського транспорту (автобусів «ЛіАЗ-677) на міських маршрутах № 8 та 26 саме міського пасажирського перевезення.
Модифікації автобусів, на яких працював позивач, а саме ЛіАЗ-677, були призначені сугубо для перевезення пасажирів в межах міста і не були пристосовані для перевезення пасажирів сугубо для приміських та міжміських маршрутах.
У відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 49 КЗпП України, власник або уповноважений орган, зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.
Відповідно до пп.1,2 п. 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ,пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Таким чином, на підставі вищезазначених обставин позивач вимушений звернутись до суду з дійсним позовом.
У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просять його задовольнити.
У судовому засіданні представники відповідача заперечували проти позову і просили відмовити у його задоволенні.
Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення позивача та доводи його представника, пояснення і доводи представників відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що відповідно запису в трудовій книжці з 09.03.1999року по 27.07.2005 року він працював у зазначений період водієм 1-го класу на всіх марках автобусів на всіх маршрутах підприємства.
Його загальний стаж, відповідно трудової книжки перевищує 30 років. Спеціальний стаж, необхідний для призначення пенсії складає більш ніж 12 років 06 місяців.
Відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пп.1,2 п. 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ,пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Із архівних копій рішень (а.с. 39-116) встановлено, що дійсно ОСОБА_1 працював водієм міського пасажирського транспорту (автобусів «ЛіАЗ-677) на міських маршрутах № 8 та 26, тобто, саме міського пасажирського перевезення.
Із розрахункових листів (а.с.29-38) встановлено, що згідно табелів відпрацьованого часу та нарахування заробітної плати ОСОБА_1 отримував заробітну плату як водій міського пасажирського транспорту (автобусів «ЛіАЗ-677) на міських маршрутах № 8 та 26, тобто, саме міського пасажирського перевезення.
Модифікації автобусів, на яких працював позивач, а саме ЛіАЗ-677, були призначені сугубо для перевезення пасажирів в межах міста і не були пристосовані для перевезення пасажирів сугубо для приміських та міжміських маршрутах.
Але, судом було встановлено із копій письмових документів, наданих представником відповідача до відзиву на позов, що жодним із документів не підтверджено, що ОСОБА_1 виконував іншу роботу, не повязану з перевезенням. Немає жодного наказу, крім наказу про переведення його контролером ОТК у звязку з виробничою необхідністю, що його було переведено на роботу, повязану з ремонтом рухомого складу, що він був задіяний в обслуговуванні маршрутів загального користування у різному режимі руху, накази про закріплення.
Тобто, відповідачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували про наявність у ОСОБА_1 пільгового стажу тривалістю 2 роки 8 місяців.
Із розрахункових листків нарахування заробітної плати ОСОБА_1 встановлено, що він отримував заробітну плату як водій міського пасажирського транспорту, а не як слюсар ремонтник чи як водій, який був задіяний на обслуговуванні маршрутів загального користування у різному режимі руху.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали пояснення суду не з приводу підтвердження наявності у ОСОБА_1 пільгового стажу, а з приводу характеру виконуваної ним роботи. Дані свідки вказали, що у випадках ремонту транспортних засобів, їх переводили на інший автомобіль, а ремонтом рухомого майна займалася ремонтна служба. Дані свідки також отримали право на пільгову пенсію на підприємстві відповідача і надали до суду копії своїх уточнюючих довідок.
Оскільки, відповідачем не надано доказів, а саме первинних облікових документів з приводу того, що позивач ОСОБА_1 був задіяний в обслуговуванні маршрутів загального користування у різному режимі руху, то суд не може погодитися з розрахунком, зробленим відповідачем, про наявність у ОСОБА_1 пільгового стажу тривалістю тільки 2 роки 8 місяців.
А згідно пп.1,2 п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначенні пенсії в уточнюючій довідці повинні бути зазначені первинні документи.
Відповідач в своїй довідці тільки зазначив первинні документи, але наявність цих документів суду не навів, що позбавляє суд зробити висновок про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 пільгового стажу та його тривалість.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 13,62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.49,223 КЗпП України, суд, -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя: Л.О.Мєркулова