Справа № 199/348/18
(2/199/930/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Шеленок С.М.

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

представник відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про припинення права власності,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що відповідачка є його рідною тіткою та співвласником домоволодіння по вул.. Манкевича, 32 у м. Дніпро.

Частка позивача у вказаному вище домоволодінні складає 68/100 частини, в той час як частка відповідача становить 32/100 частини домоволодіння.

Позивач вказує, що частина житлового будинку під літ А-1. яка на праві власності належить відповідачу повністю зруйнована та знищена. Факт відсутності майна у ОСОБА_3 підтверджується також судовими рішеннями в інших справах. Позивач вважає, що ОСОБА_3 зловживає своїм правом та подає позови до відповідача, незважаючи на відсутність майна в натурі.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить припинити право власності ОСОБА_3 на 32/100 частини житлового будинку по вул. Манкевича, 32 у м. Дніпро.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В поясненнях на позов зазначила, що у вирішенні питання щодо припинення права власності з мотивів знищення майна заінтересована особа повинна довести наявність порушення її прав та законних інтересів при вирішенні зазначеного спору.

Позивач у позові не обґрунтував в чому саме полягає порушення його прав знищенням майна, право власності на яке зареєстроване за відповідачем.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить 68/100 частини домоволодіння по вул.. Манкевича,32 у м. Дніпрі та відповідачу належить на праві власності 32/100 частини вказаного домоволодіння.

Згідно акту фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 від 23.12.2015 року, було проведено поточну інвентаризацію домоволодіння по вул.. Манкевича, 32 у м. Дніпро та на час обстеження встановлено, що житловий будинок під літ. А-1 знищено.

В судовому засіданні також встановлено, що право власності на житловий будинок під літ. А-1 по вул.. Манкевича, 32 у м. Дніпро, який було знищено, зареєстроване за ОСОБА_3 Вказана обставина підтверджується актом, складеним 23.12.2015 року інженером з технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна ОСОБА_6 Інших доказів щодо знищення майна матеріали справи не містять.

На частині земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 крім знищеного житлового будинку розташовані також допоміжні господарській споруди.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті.

Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Отже умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статті 349 ЦК України, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна, тощо. ( Постанова ВС від 17.012019 року №708/254/18).

Оскільки право власності на знищене майно припиняється тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру, зважаючи, що власник майна, яким є відповідач по справі такої заяви не подавав, суд вважає, що позов є необгрнтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 321, 346, 349, ЦК України, ст.ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про припинення права власності, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя О.Г.Скрипник