Справа № 263/9580/19
Провадження № 2/263/2053/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Маріуполі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину до досягнення дитини трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 27 червня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій, керуючись ст. ст. 105, 110, 112 СК України, позивач просить суд:

1) розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 ;

2) неповнолітню доньку ОСОБА_3 залишити проживати з позивачем;

3) стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини (але не менше ј частини від середньої заробітної плати по регіону) від заробітку відповідача щомісячно, з дня пред`явлення указаного позову до досягнення дитиною повноліття;

4) стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј частини (але не менше ј частини від середньої заробітної плати по регіону) від заробітку відповідача щомісячно, з дня пред`явлення указаного позову до досягнення дитиною трьох років, або можливості вийти на роботу.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 24 жовтня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час спільного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя сторін не склалося, з березня 2019 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, збереження шлюбу з відповідачем та примирення вважає неможливим, спільне господарство не ведуть, тому позивач просить суд розірвати укладений між ними шлюб. Позивач не має можливості забезпечувати себе самостійно, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. З березня 2019 року відповідач надавав матеріальну допомогу позивачу та дитині у розмірі Ѕ частини від його заробітної плати, але через часті сварки, які виникають внаслідок різного погляду на життя, позивач боїться залишитися без фінансової допомоги. Посилаючись на указані обставини, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона наполягала на задоволенні позовної заяви.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги він визнав у повному обсязі.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2019 року вказану заяву залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовчі судові засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що з 27 жовтня 2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Центральним районним у м. Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 24 жовтня 2017 року, актовий запис № 1027.

Під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Центральним районним у м. Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 12 червня 2018 року.

З довідок, виданих Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 01 червня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінка доказів.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів.

Мотиви суду.

Щодо вимог про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2 ст. 84 СК України).

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, а також те, що позивач доглядає за дитиною, яка ще не досягла трьох років та не має можливості працювати, та вважає, що належним розміром аліментів дитину є 1/4 частини доходу відповідача, а належним розміром аліментів на дружину до досягнення дитиною найменшою дитиною трьох років - 1/4, що у перерахунку на відсоткове значення становить 50 % та відповідає граничному розміру відрахувань, встановленому ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини з позивачем.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За приписами статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

На підставі викладеного, враховуючи проживання малолітньої дитини з матір`ю, забезпечення сталості його соціальних зв`язків з матір`ю, відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, а також визнання відповідачем позову, необхідно дійти висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішення у справі ухвалюється у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ст. 200 ЦПК України.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовної вимоги щодо стягнення аліментів.

Відповідно до пп. 2 п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру заяви, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року у розмірі 1921 гривень.

Тобто ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою з 1 січня 2019 року становила768,40 гривень.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки за позовними вимогою про стягнення аліментів на дитину та на себе до досягнення дитиною трирічного віку позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, ці витрати у розмірі 1536,80 грн.підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

За позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1536,80 грн.,тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі на користь позивача.

На підставі ст. ст. 24, 110, 112, 180, 182, 191, 199 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину до досягнення дитини трирічного віку, - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 24 жовтня 2017 року, актовий запис № 1027, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 червня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у сумі 1536,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1536,80грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Музика