Справа № 185/200/13- ц
Провадження № 2/185/3141/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі : головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., представника позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_5 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якій просила суд : стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 борг в сумі 58 368,00 грн., моральну шкоду 10 000,00 грн., а всього 68 368,00 грн.; визнати ОСОБА_3 солідарним боржником по виконанню зобов`язання по розписці від 05.10.2009 року; стягнути з ОСОБА_3 за солідарним зобов`язанням на користь ОСОБА_5 борг в сумі 58 368,00 грн., моральну шкоду 10 000,00 грн., а всього 68 368,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір 6 983, 68 грн.

У ході розгляду справи представник позивача неодноразово уточнювала позовні вимоги. Остаточно уточнив позовні вимоги просила суд : стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача борг в сумі 77 386.24 грн., з яких : 40 368,00 грн. сума основного боргу; 19 637, 00 грн. сума процентів від суми позики; 3 736, 90 грн. 3% річних від прострочення виконання зобов`язання; 13 644, 34 грн. розмір інфляційних витрат; стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові витрати.

У обґрунтування заявленого позову представник позивача посилалася на те, що 05.11.2009 року ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_5 кошти в сумі 58 368,00 грн., що еквівалентно 7 075 доларам США по відношенню до гривні 8,25 за 1 долар США станом на 05.10.2009 року. На підтвердження передачі коштів відповідач ОСОБА_2 надав розписку. На момент підписання розписки відповідач ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , яка була присутня під час складання розписки. Оскільки кошти були отримані на розвиток сімейного бізнесу вважає що відповідач ОСОБА_3 є солідарним боржником. Термін виконання зобов`язання визначено 01.12.2009 року. У вказаний строк виконання зобов`язання не відбулося. Позивач неодноразово звертався до відповідача 1 з вимогою виконання зобов`язання, однак зобов`язання виконано не було. Просить стягнути суму боргу, проценти від суми позики, 3% річних та інфляційні витрати. Вважає, що позивач зазнав душевних страждань оскільки впродовж тривалого часу в його сім`ї виникають сварки та непорозуміння пов`язані з невиконанням боржником свого зобов`язання, позичені кошти він планував вкласти у свій бізнес, однак із-за відсутності коштів відкладав заплановані справи. Моральну шкоду оцінює в 10 000, 00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кобринчук О.М, надала до суду відзив на позов на остаточну заяву про зменшення позовних вимог, де зазначила що відповідач ОСОБА_2 дійсно надав розписку про отримання коштів, однак коштів він не отримував від позивача. Розписка була складена на підтвердження інших правовідносин, які в рамках даного позову не заявлялися. Кошти на які посилається представник позивача як на ті, що бути перераховані на рахунок погашення боргу за розпискою не є такими, оскільки були перераховані в рахунок інших правовідносин.

Представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 надано до суду заяву про застосування строку позовної давності та заяву про поворот виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала остаточно уточнені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог. Заперечувала щодо застосування строку позовної давності оскільки відповідачі визнавши борг часткового погасили його сплативши 18 000 грн. на користь позивача 27.11.2009 року, у зв`язку з чим перебіг позовної давності починається з початку. Вважає, що кошти були отримані на розвиток сімейного бізнесу, отже взяті в інтересах сім`ї, у зв`язку з чим, ОСОБА_3 є солідарним боржником по даному зобов`язанню.

В судовому засіданні 10.09.2019 року відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, в якому розмірі визначитися не міг, оскільки борг частково погашався. Пояснив, що було перераховано позивачу 18 000 грн., 2 000 грн. та 10 000 грн. Квитанція збереглася тільки на 18 000 грн., інші квитанції не збереглися. Фактично він взяв у ОСОБА_6 камеру і написав розписку. Не визнає 3% річних, індекс інфляції, проценти та моральну шкоду. Розписку написав особисто, бізнесом займався особисто він. В судовому засіданні 11.12.2019 року відповідач пояснив, що позов не визнає повністю. Кошти не отримував, гроші перераховував позивачу в рамках інших правовідносин.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кобринчук О.М. в судовому засіданні 10.09.2019 року пояснила, що позов визнається частково, в якій сумі визначитися не може. Борг погашався частково, збереглася квитанція тільки на 18 000 грн. Стосовно солідарності стягнення боргу заперечувала, оскільки розписка складена особисто ОСОБА_2 доказів, що кошти використані в інтересах сім`ї позивачем не надано. В судовому засіданні 11.12.2019 року зазначила, що позов не визнає повністю, посилалась на доводи викладені у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 10.09.2019 року позов визнала частково, в якому розмірі пояснити не могла, оскільки кошти позивачу були частково повернуті. Квитанція збереглася на 18 000 грн. інші не збереглися. Ніяких інших договорів з ОСОБА_7 крім цієї розписки не було. В судовому засіданні 11.12.2019 року пояснила, що позов не визнає повністю. Ніяких коштів від позивача не отримували, кошти були перераховані за контейнер. Розписка написана її чоловіком просто так.

Вислухав учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено що 05.11.2009 року ОСОБА_2 написав власноруч розписку про те, що взяв в борг у ОСОБА_5 суму 58 368 грн., що еквівалентно 7075 доларам США, зобов`язується повернути борг 01.12.2009 року. (т. 1 а.с. 9)

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав умови договору.

Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти в сумі 58 368 грн. згідно розписки від 05.11.2009 року.

Представник позивача пояснила, що позивачем визнається, що сума 18 000 грн. була отримана ним 27.11.2009 року в рахунок погашення боргу за розпискою, отже сума боргу складає 40 368 грн. Крім того, в судовому засіданні 10.09.2019 року відповідачі наполягали на тому, що вони сплати позивачу 18 000 грн. в рахунок погашення боргу за розпискою, на підтвердження сплати надавали суду оригінал квитанції. Представником відповідача ОСОБА_2 було заявлено клопотання про витребування доказів з метою підтвердження факту сплати позивачу даної суми. Однак в судовому засіданні 11.12.2019 року відповідачі стверджували, що ніякі кошти в рахунок погашення боргу за розпискою не перераховували позивачу.

Суд критично відноситься до даної позиції відповідачів, та вважає що пояснення відповідачів надані з метою уникнення цивільно-правової відповідальності.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання ОСОБА_3 солідарним боржником, суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено що кошти були отримані відповідачами на розвиток їх сімейного бізнесу та використані в інтересах сім`ї.

Заява представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем ОСОБА_2 були вчинені дії щодо визнання боргу, а саме сплата 18 000 грн. 27.11.2009 року, про що було повідомлено в судовому засіданні 10.09.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання свого боргу або іншого обов`язку в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу за розпискою в розмірі 40 368 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У зв`язку з неповерненням грошей у строки, передбачені договором позики, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню проценти за користування позикою за останні 3 роки, а саме :

період сума позики облікова ставка кількість днів сума процентів

16.10.2016 -13.04.2017 40368,00 14 179 2 771, 56

14.042017-25.05.2017 40368,00 13 42 603,86

26.05.2017-26.10.2017 40368,00 12,5 154 2128,99

27.10.2017-14.12.2017 40368,00 13,5 49 731,60

15.12.2017-25.01.2017 40368,00 14,5 42 673,5

26.01.2018-01.03.2018 40368,00 16,0 64 1132,5

02.03.2018-12.07.2018 40368,00 17,0 137 2575,8

13.07.2018-06.09.2018 40368,00 17,5 56 1083,85

07.09.2018-25.04.2019 40368,00 18,0 231 4598,63

26.04.2019-18.07.2019 40368,00 17,5 84 1625,78

19.07.2019-17.10.2019 40368,00 17,0 91 1710,94

а всього 19 637,00 грн.

Згідно із ч 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3 % річних від простроченої суми за період з 16.10.2016 року по 17.10.2019 року, а саме

(40 368,00 х 3) : 100 : 365 днів у році = 3,31 грн. на день.

3,31 грн. х 1129 (днів прострочення) = 3736, 90 грн.

Борг з урахуванням індексу інфляції за період з 16.10.2019 року по 17.10.2019 року становить

період сума боргу індекс інфляції інфляційне збільшення

жовтень 2016 40368,00 102,8 1130,3

листопад 2016 40368,00 101,8 726,62

грудень 2016 40368,00 100,9 363,31

2017 рік 40368,00 113,7 5530,4

2018 рік 40368,00 109,8 3956,06

січень 2019 40368,00 101,0 403,68

лютий 2019 40368,00 100,5 201,84

березень 2019 40368,00 100,9 363,31

квітень 2019 40368,00 101,0 403,68

травень 2019 40368,00 100,7 282,57

червень 2019 40368,00 0 0

липень 2019 40368,00 0 0

серпень 2019 40368,00 0 0

вересень 2019 40368,00 100,7 282,57

а всього 13644, 34 грн.

Отже стягненню з відповідача ОСОБА_2 підлягає : 40 368,00 сума основного боргу; 19 637, 00 грн. проценти від суми позики; 3 736, 90 грн. 3% річних; 13 644, 34 грн. інфляційні втрати, а всього 77 386, 24 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Жодного належного, допустимого, достатнього доказу щодо спричинення позивачу моральної шкоди суду не надано, отже вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 надано до суду заяву про поворот виконання заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду від 06.03.2013 року, за яким було видано виконавчий лист та 25.11.2015 року виконавче провадження закінчено за фактичним виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Враховуючи, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 06.03.2013 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто всього 72 455, 45 грн., що є меншим ніж задоволено даним рішенням, суд не вирішує питання про поворот виконання рішення суду.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 борг в сумі 77 386 (сімдесят сім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 24 копійки, з яких 40 368,00 грн. сума основного боргу; 19 637, 00 грн. - сума процентів від суми позики; 3 736, 90 грн. 3 % річних від прострочення виконання зобов`язання; 13 644,34 грн. інфляційні витрати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в сумі 842 (вісімсот сорок дві) гривні 20 копійок.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С. Г. Юдіна