Номер провадження: 22-ц/813/641/19
Номер справи місцевого суду: 520/7309/18
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2018 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БГ Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю „ФК „Центр Факторингових послуг" про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «БГ Банк», ТОВ „ФК „Центр Факторингових послуг" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним та за іпотечним договорами.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2018 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2018 року про відкриття провадження у справі та передати справу за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва, посилаючись на порушення судом першої інстанції правил підсудності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково відкрив провадження у справі за позовом, який відповідно до правил ч. 2 ст. 27 ЦПК України (загальна підсудність) підлягав розгляду в Шевченківському районному суді м. Києва за місцем знаходження юридичних осіб - відповідачів у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 адвокат Музиченко О.А. просить залишити її без задоволення з підстав, що позовна заява подана до суду з додержанням правил підсудності, встановлених ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача, який в даному випадку звернувся до суду з позовом про захист порушених прав споживача кредитних послуг.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Музиченко О.А. в засіданні колегії суддів просила залишити апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» без задоволення та пояснила, що предметом заявленого позову є недійсність договору відступлення права вимоги за кредитним та за іпотечним договорами. В свою чергу іпотечне майно знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, 7, що територіально відноситься до Приморського району м. Одеси.

Представники відповідачів «БГ Банк», ТОВ „ФК „Центр Факторингових послуг", які належним чином сповіщені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно ч.1 п.7 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою, підсудністю.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БГ Банк», ТОВ „ФК „Центр Факторингових послуг" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним та за іпотечним договорами, суд першої інстанції керувався ст. 28 ЦПК України та виходив з того, що справа підсудна Київському районному суду м.Одеси.

Проте, з таким висновком районного суду колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ст. 27 ч.2 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Фактично положення ч.1 ст. 30 діючого ЦПК України аналогічні положенням ч.1 ст. 114 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила ст. 114 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

У п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України). За положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. До виключної підсудності належать зокрема позови про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна тощо.

Виключна підсудність є особливим видом підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред'явленні позову норм інших видів територіальної підсудності загальної (ст.109 ЦПК України), альтернативної (ст. 110 ЦПК України) і підсудності, пов'язаних між собою вимог (ч.1 ст.113 ЦПК України).

Наявність норм про виключну підсудність пояснюється особливостями справ, на які вони поширюються, і направлені на дотримання права особи на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, на створення сторонам рівних і найбільш сприятливих умов при розгляді справи і виконанні рішення.

ОСОБА_2 звернувся до суду до Публічного акціонерного товариства «БГ Банк», ТОВ „ФК „Центр Факторингових послуг" з позовом про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним та за іпотечним договорами.

При цьому, предметом іпотеки є земельні ділянки, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, 7, що згідно з адміністративно-територіальним поділом м. Одеси відноситься до Приморського району м. Одеси.

Таким чином, з огляду на місцезнаходження нерухомого майна, виходячи з положень ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Відкриваючи 18 червня 2018 року провадження у справі, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та відкрив провадження у справі з порушенням правил підсудності (територіальної юрисдикції).

За правилами, передбаченими п. 7 ч. 1 ст. 374, ст. 380 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

На підставі викладеного, колегія судів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі підлягає скасуванню, а справа - направленню до Приморського районного суду м. Одеси.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 380, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2018 року про відкриття провадження у справі - скасувати.

Направити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БГ Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю „ФК „Центр Факторингових послуг" про визнання договору недійсним на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси за встановленою підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 28.02.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова