Справа № 2-289/11 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/3057/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 15 листопада 2018 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 лютого 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

04 жовтня 2018 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 лютого 2013 року у справі №2-289/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний, промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №159/Кр97 від 12 червня 2008 року та №122/Кр73 від 04 квітня 2008 року.

Оскаржуваною ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 15 листопада 2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07.02.2013 у справі №2-289/11 - визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалу суду оскаржило ТзОВ «Кредитні ініціативи».

В апеляційній скарзі посилається на те, що внаслідок укладення Договору відступлення прав вимоги між ПАТ «Промінвестбанк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» від 17 грудня 2012 року останні набули статусу нового кредитора /стягувача за договорами №159/Кр97 від 12 червня 2008 року та №122/Кр73 від 04 квітня 2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_2

Суд першої інстанції залишив поза увагою як самі письмові докази, долучені до заяв про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 28 вересня 2018 року та про усунення недоліків від 02 листопада 2018 року, так і норми ст.ст.76-81,83 ЦПК України, котрі визначають подані Товариством документи як докази по справі.

При постановленні ухвали про повернення позовної заяви суд не врахував позиції Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.7 постанови №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільно - процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» про те, що в ухвалі повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред»явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Просить ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 15 листопада 2018 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

25 січня 2019 року до Львівського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшов відзив, за Вх. №1384/19, в якому він поміж іншого просив проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи..

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві ( заявникові).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційній скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала входить в перелік ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а також тієї обставини, що заявник скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 15 листопада 2018 року, в якому виклав доводи на її заперечення колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала Бориславського міського суду Львівської області від 15 листопада 2018 року скасуванню на підставі пп.6 ч.1 ст.376 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції

Визнаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 лютого 2013 року у справі №2-289/11 неподаною і такою, що підлягає поверненню заявнику суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявник не виконав вимоги ухвали суду від 11 жовтня 2018 року про залишення без руху заяви а саме:

не долучив до заяви документ, що посвідчує повноваження представника як учасника справи звертатися до суду із заявою про перегляд за ново виявленими обставинами даного рішення суду;

не додав копії судових рішень, що відповідають критеріям до судового рішення та його копій;

не додано копій письмових доказів, які долучені до заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами.

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 лютого 2013 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №159/Кр97 від 12 червня 2008 року та №122/Кр73 від 04 квітня 2008 року

У той же час, 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким Товариство набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитним договором та договором забезпечення, у тому числі укладеного і з ОСОБА_2

Вважаючи рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 лютого 2013 року незаконним і таким, що порушує їхні права, ТзОВ «Кредитні ініціативи» 04 жовтня 2018 року звернулися до суду першої інстанції із заявою про його перегляд за новоявленими обставинами. При тому у додатках долучили у копіях:

рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07.02.2013 р. у справі 2-289/11;

супровідний лист Апеляційного суду Львівської області від 17.09.2018р. про направлення ТОВ «Кредитні ініціативи» копії ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17.09.2018 р.;

ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17.09.2018 р. у справі №438/289/11;

конверт Апеляційного суду Львівської області (отримувач ТОВ «Кредитні ініціативи») з відміткою про отримання ухвали від 17.09.2018 р. ТОВ «Кредитні ініціативи» 24.09.2018;

роздруківку з сайту Укрпошти про отримання ухвали 24.09.2018 об 14:53;

роздруківку із сайту про стан справи №1324/929/12;

ухвалу Верховного Суду від 16.08.2018 р. з відміткою про оприлюднення такої 22.08.2018 р. у справі №1324/929/12;

ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06.07.2018р. по справі 1324/929/12;

ухвалу ВССУ від 11.10.2017 р. у справі №1324/929/12;

ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26.10.2016 р. у с №1324/929/12;

Ухвалу ВССУ від 15.10.2015 у справі № 1324/929/12;

рішення Апеляційного суду Львівської області від 22.07.2015 р. у справі №457/929/12;

рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05.03.20 №1324/929/12;

лист НБУ від 15.11.2013р №40-510/22997;

постанова ВГСУ від 01 жовтня 2015р;

ухвали ВССУ від 15.10.2015р.,17.02.2016р.,10.07.2013 року;

оригінал квитанції про оплату судового збору;

довіреність на представника товариства;

заява про перегляд рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07.02.2013 року за ново виявленими обставинами з додатками для осіб, які беруть участь у справі.

А також було подано оригінал квитанції про оплату судового збору.

Згідно ч.1 ст.426 ЦПК України, заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Таким чином, зазначені положення ЦПК України не визначають обов'язку подання належним чином завірених судом копій судових рішень, а передбачає подання копії документу.

На виконання вимог ч.5 ст.95 ЦПК України, учасник справи підтвердив відповідність копії письмового доказу оригіналу своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, та повторно надав суду засвідчені своїм підписом копії зазначених документів із зазначенням дати такого засвідчення:

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", в ухвалі повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Повертаючи заяву ТзОВ «Кредитні ініціативи» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 лютого 2013 року суд першої інстанції не врахував, що заява за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст.177,426 ЦПК України, а подання додаткових доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

З урахуванням зазначених обставин, у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 лютого 2013 року.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.6 ч. 1 ст.374, ст.379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 15 листопада 2018 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.