РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А., представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 27 листопада 2017 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачам надано строк на подання відзиву, зустрічної позовної заяви та/чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом пятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження.
17 травня 2018 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення, в якому вказано, що позивачем не доведена договірність виконаних ним та отриманих відповідачами послуг, позивачем не враховано , що відповідач та члени його сім»ї мають право на пільги за Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист», також ОСОБА_5 з квітня 2011 р. по січень 2012 року проходив строкову військову службу та мав право на пільги, крім того зазначений позивачем період нарахування з 10.2006 р. по 04.2014 року знаходиться поза межами строку позовної давності, також позивач не надав доказів в підтвердження заявленої суми боргу.
05 червня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відсутність договору не позбавляє обов»язку оплатити надані відповідачам послуги, перебіг позовної давності було перервано поданням заяви про видачу судового наказу у серпні 2014 року. Відповідачі з приводу зменшення розміру оплати у зв»язку з непроживанням особи не зверталися, підстави для перерахунку були відсутні.
Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України,кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа маєправо в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2015 року судовий наказ від 06 серпня 2015 року виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за заявою КП «Водоканал» про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 боргу по оплаті за воду і послуги каналізації у розмірі 14 671 грн.06 коп. та судового збору у розмірі 121 грн.80 коп скасовано(а/с 6).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов»язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.
У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.
З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, у зв»язку з чим заперечення відповідача ОСОБА_2 проти позову у зв»язку з відсутністю договірних відносин є неспроможними.
Крім того заперечення відповідача ОСОБА_2 з приводу того, що відповідач та члени його сім»ї за статусом мають пільги, спростовуються розрахунком заборгованості, яким встановлено, що нарахування послуг за водопостачання та водовідведення починаючи з червня 2013 року відбувається на 3 особи, в т.ч. 2 особи 50% (а/с 77). Відповідачами не доведений факт звернення до позивача з заявами про врахування пільг по сплаті до червня 2013 року, та про перерахунок у зв»язку з тим, що член сім»ї ОСОБА_4 не проживав у спірний період за адресою, зазначеною в позові.
Згідно зі п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Строк виконання кожного щомісячного зобов»язання відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Згідно зі ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності відповідно починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Оскільки плата за надані житлово-комунальні послуги вноситься щомісячно, то право позивача вважається порушеним з моменту неотримання чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Щодо застосування строку позовної давності та його переривання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частинами 3 та 4 статті 267ЦК України закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
У відповідність до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161цього Кодексу.
Ураховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, тому подання КП «Водоканал» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ЦПК України, перериває позовну давність.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що у серпні 2015 року КП «Водоканал» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 боргу по оплаті за воду і послуги каналізації у розмірі 14 671 грн.06 коп. за період 01 жовтня 2006 року по 30 квітня 2014 року.
Проте, згідно зі ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Враховуючи, що намомент звернення до суду із відповідним позовом строк позовної давності для звернення до суду КП «Водоканал» за захистом свого права сплив, відповідачем ОСОБА_2 надано клопотання про застосуваннястроку позовної давності, то клопотання відповідача необхідно задовольнити, а позовні вимоги заявлені поза межами строку позовної давності з жовтня 2006 року по червень 2011 року залишити без задоволення.
Крім того суд вважає, що позовні вимоги про заборгованість з липня 2011 року по квітень 2014 року, яка становить 8204,81 грн., заявлені в межах 3-х річного строку позовної давності (серпень 2015 року звернення КП «Водоканал» з заявою про видачу судового наказу), тому є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, внаслідок чого на користь комунального підприємства «Водоканал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 894 грн.88 коп.
Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення з боргу по оплаті за воду і послуги каналізації,- задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Водоканал» заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізаціїза період з липня 2011 року по квітень 2014 року у розмірі 8204 (вісім тисяч двісті чотири) грн.81 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Водоканал» судовий збір у розмірі 894 (вісімсот дев»яносто чотири) грн.88 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Запорізького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Дата складання повного тексту рішення : 22.02.2019 року.

Суддя Рибалко Н.І.