Провадження № 22-ц/812/333/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Миколаїв

справа № 487/2446/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

(третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Николаевдомсервис»)

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 29 листопада 2018 року суддею Притуляк І.О. в приміщенні цього ж суду (повне судове рішення складено 5 грудня 2018 року),

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що є співвласником квартири АДРЕСА_1. 30 січня 2018 року внаслідок прориву системи центрального опалення в квартирі АДРЕСА_2, яка є власністю відповідачів, його квартиру було залито водою, що пошкодило її оздоблення та електропроводку та викликало необхідність проведення коштовних відновлювальних робіт.

Посилаючись на недбале ставлення відповідачів до утримання комунікаційної мережі теплопостачання в їх квартирі, що завдало йому матеріальну та моральну шкоду, ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів солідарно 60 690,13 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.

До участі в справі як тертю особу залучено ТОВ «Николаевдомсервис».

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, посилаючись на відсутність вини мешканців квартири в утворенні течі в системі центрального опалення; наявність вини експлуатуючої тепломережу компанії у неналежному утриманні об'єктів, а також не доведення позивачем дійсних пошкоджень оздоблення квартири, необхідності заміни електропроводки, вартості відновлювальних робіт, дійсних витрат позивача на усунення пошкоджень. ОСОБА_4, оспорював і заподіяння моральної шкоди.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов не визнали, підтримали заперечення ОСОБА_4, участі у судових засіданнях не приймали, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Представник третьої особи -ТОВ «Николаевдомсервис» підтвердила факт аварійної ситуації 30 січня 2018 року в системі теплопостачання в квартирі АДРЕСА_2 та заперечувала підстави відповідальності товариства за пошкодження внутрішньоквартирної мережі. Представник також пояснила, що в день аварії акт про залиття квартири не складався, причини аварії не встановлювались, бо ОСОБА_1 повідомив про домовленість з відповідачами про добровільне відшкодування шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2018 року позов задоволено частково, з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 стягнуто 60 690, 13 грн. матеріальної шкоди, 8 000 грн. моральної шкоди та розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт посилалась на недоведеність позивачем вини відповідачів у заподіянні шкоди, обсягу пошкоджень, необхідності заміни електропроводки, вартості відновлювальних робіт та ступеню моральних страждань.

Крім того, ОСОБА_2 подала клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи та витребування у ТОВ «Николаевдомсервис» відомостей про проведення гідравлічних випробувань системи теплопостачання будинку АДРЕСА_1 Клопотання апелянта розглянуті у порядку, передбаченому нормами процесуального законодавства.

Правом відзиву на апеляційну скаргу позивач та інші учасники справи не скористались. Представник третьої особи заперечував обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_2, просив справу розглянути у їх відсутності. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, справу розглянуто за участі позивача, його представника та відповідача ОСОБА_4

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень статей 1166,1167, 1192 ЦК та доведеності позивачем як факту заподіяння йому шкоди, так і розміру матеріальної шкоди у 60 690,13 грн., що підтверджено висновком будівельно-технічного дослідження та платіжними документами по оплаті будівельних матеріалів та виконаних робіт. При цьому пошкодженням майна та необхідністю змінити звичайний спосіб життя для усунення негативних наслідків події 30 січня 2018 року позивачу завдані душевні страждання, розумний та справедливий розмір яких судом оцінені у 8000 грн.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи (деліктна відповідальність), а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (чстина 2 статті 1166 ЦК).

Юридичною підставою деліктної відповідальності є склад цивільного правопорушення. Його складовими елементами є: протиправна поведінка заподіювача шкоди (дія або бездіяльність), настання шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина заподіювача шкоди.

При вирішенні спору позивач повинен довести факт заподіяння шкоди, її розмір, причинний зв'язок між неправомірними діями заподіювача шкоди та шкідливими наслідками, які наступили. Відсутність вини зобов'язаний довести відповідач.

При цьому презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано шкоди.

Відповідно до змісту статті 1192 ЦК способом відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, є відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилами статті 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.

Докази мають бути достовірними, тобто на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК) та достатніми, тобто які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8, 65).

Відповідачам на праві спільної часткової власності (по 1/6 частині) належить квартира АДРЕСА_2, яка розташована поверхом вище (а.с. 120,121).

Будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ТОВ «Николаевдомсервис» (а.с. 82-86).

30 січня 2018 року в квартирі АДРЕСА_2 виникла аварійна ситуація - прорив внутрішньо квартирної системи теплопостачання, внаслідок чого відбулось залиття водою окремих елементів квартири АДРЕСА_1

Цей факт підтвердили свідки - працівники ТОВ «Николаевдомсервис» та не заперечують відповідачі.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила) у разі залиття, аварії, зокрема в системі центрального опалення, складається відповідний акт.

Додатком № 4 до Правил передбачена форма акту, в якому поряд з загальними відомостями щодо дати, місця складання, складу комісії, має бути чітко визначено місце, де трапилося ушкодження системи, зазначені наслідки, а саме перелік майна, що постраждало в результаті залиття, із зазначенням видів та об`ємів пошкоджень, обсягу відновлювальних робіт, а також чітко зазначені причини події (несанкціоноване втручання мешканців в роботу системи, незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.)

З актом мають бути ознайомлені мешканці квартир, причетних до події. Акт затверджує керівник експлуатуючої організації.

Проте судом встановлено, що 30 січня 2018 року акт про залиття квартири АДРЕСА_1 внаслідок аварії у системі центрального опалення за формою Додатка № 4 Правил не складався.

Обсяг пошкоджень оздоблення квартири позивача станом на час аварії не визначався.

Причини аварії системи опалення 30 січня 2018 року в квартирі АДРЕСА_2 не встановлювались.

На необхідність складання комісійного акту для підтвердження факту залиття квартири, причин аварії та завданих пошкоджень, неодноразово посилався Верховний Суд України.

Так, в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 676/4719/15-ц викладено правовий висновок, що належним доказом заподіяння шкоди фактом залиття квартири є комісійний акт, складений за участю представників обслуговуючої організації, яким би було зафіксовано сам факт затоплення, а також причини затоплення та завдані пошкодження.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (постанова від 28 травня 2016 року у справі № 676/4719/15-ц) також погодився з висновком апеляційного суду про недоведеність вимог про відшкодування збитків, заподіяних залиттям квартири, при відсутності акту, складеного безпосередньо за фактом затоплення квартири з зазначенням причини аварії, наслідків, конкретної вини відповідачів тощо.

На підтвердження обставин залиття квартири позивач ОСОБА_1 надав висновок будівельно-технічного дослідження № 5 щодо визначення технічного стану квартири АДРЕСА_1 (а.с. 54-56).

При дослідженні квартири експертом Логіновим Є.М. виявлені сліди замокань в окремих приміщеннях квартири, визначені приблизні обсяги замокання стелі та стін (10-20% загальної площі), пошкодження кахлю в приміщеннях кухні та санблоку (5 кв.м), замокання електропроводки. В акті зазначена необхідність заміни кахлю зазначеної площі та 100% заміни проводки та електроприладів (а.с. 54-56).

При цьому висновок не містить дати проведеного огляду експертом квартири АДРЕСА_1. Об'єми пошкоджень стелі та стін (площі) зазначені лише приблизно. Обсяг необхідних відновлювальних робіт не визначено. Необхідність заміни всієї електропроводки квартири, а тим більш електричних приладів, не обґрунтована. Не виявлялись експертом і дійсні причини пошкодження оздоблення квартири позивача, а факт залиття квартири сусідом з другого поверху встановлено зі слів власника квартири АДРЕСА_1

Відомостей про залучення відповідачів до огляду квартири висновок не містить.

Отже, висновок експерта № 5 (без дати) за своїм змістом не містить тих відомостей, які мали бути зазначені в акті за формою Додатку № 4 Правил, а тому не може бути належним та достатнім доказом факту пошкодження майна позивача, обсягу таких пошкоджень, необхідності та вартості відновлювальних робіт.

Не може вважатись достатнім доказом причин затоплення та вини відповідачів і показання слюсаря-сантехника ОСОБА_7 про те, що протікання системи опалення в квартирі відповідачів сталась внаслідок пошкодження металу на трубі біля батареї опалення. Причини прориву труби свідок встановити не міг ( а.с.123), а, крім того такі причини, як зазначено вище, встановлюються комісійно.

Надані позивачем товарні чеки, видаткові накладні про придбання ним будівельних матеріалів (а.с.10-15,53) та письмові записи про вартість робіт (а.с.16,17) не доводять необхідність та обсяг проведення цих робіт за наслідками залиття квартири.

Значну частину витрат ОСОБА_1 складають витрати на заміну електропроводки (а.с.17), тоді як доказів необхідності її заміни саме внаслідок залиття квартири 30 січня 2018 року суду не надано.

Належним доказом розміру заподіяної шкоди може бути кошторис, складений відповідною будівельною організацією на підставі належно та вчасно оформленого акту про факт залиття, який має містити детальний опис виявлених пошкоджень (їх локалізацію, обсяг, можливі наслідки тощо).

Проте відсутність опису пошкоджень та сплив значного часу унеможливлюють визначення суми необхідних витрат, безпосередньо пов'язаних з наслідками подій 30 січня 2018 року.

Отже, апеляційний суд не вбачає достовірних та достатніх доказів причин залиття квартири позивача 30 січня 2018 року та обсяг заподіяних пошкоджень оздоблення приміщень, що унеможливлює встановити винний характер бездіяльності відповідачів, причинний зв'язок з настанням шкоди, а також визначити дійсний розмір цієї шкоди.

За такого підстав для застосування правил статей 1166,1167 ЦК не вбачається.

До того ж у лютому 2018 року відповідачі добровільно відшкодували ОСОБА_1 7300 грн. витрат на ремонт стелі.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на вимоги норм цивільного законодавства та помилково вважав доведеними підстави деліктної відповідальності, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2018 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 1 березня 2019 року.