Справа № 165/3275/18 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/647/19 Категорія: 54 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В. А.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Волиньвугілля» про скасування дисциплінарного стягнення за апеляційною скаргою відповідача Державного підприємства «Волиньвугілля» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 08 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «Волиньвугілля» про скасування дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 04 вересня 2017 року працювала у ДП «Волиньвугілля» на посаді помічника генерального директора з правових питань та договірної роботи. Наказом №109 від 06 грудня 2018 року виконуючого обов`язки генерального директора ДП «Волиньвугілля» Пилипюка А. П. її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, що призвело до пропуску терміну подачі заперечення на позовні вимоги ОСОБА_3 до ДП «Волиньвугілля» по справі №459/3124/18, згідно ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року, без поважних причин, в установлений термін. Підставою притягнення її до відповідальності була доповідна записка уповноваженої з антикорупційної діяльності ДП «Волиньвугілля» Бондарук О.О. від 18 листопада 2018 року, в якій йшлося про те, що Червоноградський міський суд 16 листопада 2018 року відклав розгляд справи №459/3124/18 через пропущення термінів подачі відзиву ДП «Волиньвугілля». Жодних підтверджуючих тому доказів долучено не було. Зазначає, що доповідна записка була написана і подана Бондарук О.О. пізніше, ніж поставлена вимога в.о. генерального директора ДП «Волиньвугілля» Пилипюка А.П . щодо надання пояснень невчасної подачі відзиву на позовну заяву, тобто була порушена послідовність здійснення процедури притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що при обранні виду стягнення не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Вказує, що ухвала Червоноградського міського суду по справі №459/3124/18 надійшла на адресу підприємства 23 жовтня 2018 року і розписана їй для виконання, однак ніде не зафіксовано, що вона була ознайомлена роботодавцем з покладеними на неї обов`язками по підготовці відзиву на позов, тобто відсутній факт порушення нею таких обов`язків. Причиною з якої вона не могла ні ознайомитися ні отримати вищевказану ухвалу для вчасного подання відзиву є те, що в період з 22 жовтня 2018 року по 01 листопада 2018 року перебувала на лікарняному. Крім того, вона є скарбником ППО НПГУ ДП «Волиньвугілля». 31 листопада 2018 року відбулося засідання профспілкового комітету ППО НПГУ ДП «Волиньвугілля», на якому було вирішено не надавати згоди на застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани помічнику генерального директора з правових питань та договірної роботи ОСОБА_1 Зокрема, листом від 14 грудня 2018 року №2 голова профспілки Хмельницький В . Ю . повідомив про не надання згоди на застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани з мотивів недоведеності факту вчинення нею проступку, відсутністю шкідливих наслідків та об`єктивних підстав для такої відповідальності.

Вважаючи наказ виконуючого обов`язки генерального директора ДП «Волиньвугілля» Пилипюка А.П. №109 від 06 грудня 2018 року незаконним, просила суд його скасувати як і стягнення застосоване до неї у виді догани. Також просила суд стягнути з ДП «Волиньвугілля» в свою користь понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1740 грн.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 08 квітня 2019 року позов задоволено. Скасовано наказ ДП «Волиньвугілля» №109 від 06 грудня 2018 року про застосування до ОСОБА_1 , помічника генерального директора з правових питань та договірної роботи, дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Стягнуто з ДП «Волиньвугілля»» в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1740 грн. Також стягнуто з ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 768 грн 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, суду ДП «Волиньвугілля» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 08 квітня 2019 року таким, що прийняте судом з додержанням вимог закону, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу заявника ДП «Волиньвугілля» залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не відповідає вимогам трудового законодавства, не відображає дійсних обставин щодо неналежного виконання ОСОБА_1 покладених на неї обов`язків, а в.о. генерального директора ДП «Волиньвугілля» Пилипюк А.П. , виносячи його, на думку суду, діяв упереджено, не врахував відсутність негативних наслідків для підприємства та відсутності рішення правомочного профспілкового органу.

Такі висновки суду є правильними та ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У ст. 2 КЗпП України передбачено, що право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімально розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із ст. ст. 2-1, 5-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин, крім цього, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносин з ДП «Волиньвугілля» і обіймала посаду помічника генерального директора з правових питань та договірної роботи.

Відповідно до п. 26 посадової інструкції, з якою ОСОБА_1 ознайомлена та підписалася, до її обов`язків, як помічника генерального директора з правових питань та договірної роботи входив також обов`язок організації претензійно - позовної роботи (а.с. 32-33).

23 жовтня 2018 року з Червоноградського міського суду Львівської області до ДП «Волиньвугілля» надійшла ухвала від 12 жовтня 2018 року про відкриття провадження у справі № 459/3124/18 за позовом ОСОБА_3 до ДП «Волиньвугілля» про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Цією ухвалою відповідачу ДП «Волиньвугілля» було встановлено строк для подання відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня вручення її копії, тобто, останнім днем подачі відзиву було 6-7 листопада 2018 року (а.с. 36-38).

В період надходження вказаної ухвали суду, а саме з 22 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджується листком її непрацездатності (а.с. 39).

Наказом № 109 від 06 грудня 2018 року позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обов`язків помічника генерального директора з правових питань та договірної роботи, що призвело до пропуску терміну подачі заперечення на позовні вимоги ОСОБА_3 до ДП «Волиньвугілля» по справі №459/3124/18 згідно ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року без поважних причин.

28 грудня 2018 року наказом в.о. генерального директора ДП «Волиньвугілля» Борсука М.М. за №189-к остання була звільнена з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю, умов колективного договору (а.с.43).

З оскаржуваного наказу вбачається, що позивач притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обов`язків помічника генерального директора з правових питань та договірної роботи, що призвело до пропуску терміну подачі заперечення на позовні вимоги ОСОБА_3 до ДП «Волиньвугілля» по справі №459/3124/18, згідно ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року, без поважних причин, у встановлений термін.

Згідно із ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

Статтями 147, 147-1 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно із ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Тобто, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Застосування стягнення у вигляді догани може мати місце, коли працівник вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання чи неналежне виконання своїх трудових обов`язків, щоб це невиконання чи неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило характер протиправних дій щодо його трудових обов`язків.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, із журналу реєстрації вхідної кореспонденції (а.с. 36-38) встановлено, що позивач ОСОБА_1 23 жовтня 2018 року не ставила підпис про отримання ухвали Червоноградського міського суду, вказане також було підтверджено показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допитаними судом першої інстанції.

Також із показів свідка ОСОБА_8 вбачається, що в журналі вхідної кореспонденції підпис був здійснений іншим працівником підприємства - провідним юрисконсультом ОСОБА_7

У доповідній записці позивач ОСОБА_1 вказувала, що відзив на позовну заяву ОСОБА_3 підготувала 08 листопада 2018 року, оскільки 05 листопада 2018 року, наприкінці робочого дня, виявила вищевказаний позов на власному столі. Крім того, вона зазначила, що у період з 06 листопада 2018 року по 07 листопада 2018 в.о. генерального директора Пилипюк А.П., з яким необхідно було детально обговорити дане питання та який мав би підписати документи, перебував у відрядженні.

Викладені у доповідній записці позивачем факти були також підтверджені у судовому засіданні показаннями свідків, допитаних судом першої інстанції.

Крім того, згідно копії журналу реєстрації вихідної кореспонденції встановлено, що за вихідним номером 1173/1.10./10.39 від 08 листопада 2018 року ОСОБА_1 було зареєстровано заперечення на позов ОСОБА_3 (а.с.47-48).

Враховуючі наведені обставини, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що з вищевказаних норм вбачається, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі наявності дисциплінарного проступку, а у даному випадку - несвоєчасне подання заперечення на позовні вимоги ОСОБА_3 до ДП «Волиньвугілля» по справі №459/3124/18, згідно ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року з підстав, які не залежали від волі позивачки, не є тим проступком, що потребував вирішення питання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, щодо завчасного повідомлення позивача про необхідність виготовлення відзиву на виконання ухвали суду, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки при розгляді судом першої інстанції не було здобуто беззаперечних доказів, про належне повідомлення позивача про це.

Крім наведеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що оскаржуваний наказ винесений в порушення ст. 252 КЗпП України, а саме без згоди виборного профспілкового органу, зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 була казначеєм, тобто членом профспілкового комітету ППО НПГУ ДП «Волиньвугілля».

Так, відповідно до ст. 246 КЗпП України первинні профспілкові організації на підприємствах та в їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статутом професійної спілки.

Статтею 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Такі ж гарантії закріплені положеннями статті 252 ч.2 КЗпП України.

21 листопада 2018 року листом підписаним т.в.о. генерального директора ДП «Волиньвугілля» Борсука М.М . адміністрація ДП «Волиньвугілля» звернулася щодо надання згоди на застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани помічнику правових питань та договірної роботи ОСОБА_1 до голови ППО НПГУ ДП «Волиньвугілля» Хмельницького В.Ю. (а.с.35)

У листі - відповіді голова ППО НПГУ ДП «Волиньвугілля» Хмельницький В.Ю. виклав рішення профспілкового комітету ППО НПГУ ДП «Волиньвугілля» і зазначив, що профспілкова організація дійшла висновку, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани помічнику генерального директора з правових питань та договірної роботи ОСОБА_1 є безпідставним, незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що факт вчинення ОСОБА_1 проступку не доведено, відсутні шкідливі наслідки для підприємства, а тому немає об`єктивних підстав для застосування такого виду відповідальності (а.с.10-11).

Зазначене у листі підтверджується витягом з протоколу №12 засідання профспілкового комітету ППО НПГУ ДП «Волиньвугілля» від 30 грудня 2018 року, де вказано, що профспілкова організація прийняла рішення про те, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани помічнику генерального директора з правових питань та договірної роботи ОСОБА_1 є безпідставним, незаконним та необґрунтованим, а тому вона згоду на його застосування керівництвом ДП «Волиньвугілля» не надала (а.с.9)

Враховуючі наведені обставини,Ю суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що рада голів місцевої ПО НПГУ не надала згоду на притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, хоча така згода є обов`язковою умовою для притягнення позивача до такого виду відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382- 384, п. 2ч. 3 389, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства «Волиньвугілля» залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 08 квітня 2019 року в даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: