ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Фастівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2019 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що 10 листопада 2018 року в м. Луганськ померла її мати ОСОБА_2, про що відповідним реєстраційним органом ЛНР було видано свідоцтво про смерть. Проте зареєструвати смерть матері у встановленому законом порядку заявниця не має можливості, оскільки для проведення державної реєстрації смерті, свідоцтво про смерть, видане на території, де орган державної влади України тимчасово не здійснює свої повноваження, не є підставою, а тому з метою захисту своїх прав, вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи надали письмове клопотання про слухання справи у їх відсутність, проти позову не заперечують.

Заслухавши заявника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії I-ЕД № 398160, виданого відділом РАГС м. Ворошиловоград, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матірю заявниці ОСОБА_1. Прізвище заявниці після укладання шлюбу було змінено з «Абашкіна» на «Кожухар», що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-ЕД №398160, виданого відділом РАГС м. Ворошиловоград.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВВ № 070049 виданого 13.11.2018 року Жовтневим відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, ОСОБА_2 померла 10.11.2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть № 1966.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 128/ф від 12.11.2018 року, виданого державною установою «Луганська міська поліклініка» Луганської народної республіки ОСОБА_2 померла 10.11.2018 року.

При зверненні ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Київській області для державної реєстрації смерті ОСОБА_2, отримала відмову у проведенні такої у звязку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Перевіряючи доводи заявника судом встановлено, що заявник мала намір встановити факт смерті матері ОСОБА_2, оскільки це має юридичне значення, а саме для отримання належного свідоцтва про смерть та настання наслідків, відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Територія міста Луганська увійшла до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є зокрема: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024.

Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров'я України.

Встановлення факту смерті матері має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту її смерті та видачі свідоцтва про смерть.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 76-77, 258, 259, 263, 265, 319 ЦПК України, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_3, заінтересована особа Фастівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, місцезнаходження: Київська область, м.Фастів, вул. Шевченка, 2 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, яка настала 10 листопада 2018 року у м. Луганськ, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий суддя Г.В.Соловей