КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/7745/19 Головуючий у 1 інстанції - Горбенко Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Діденко А.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року

в справі за скаргою ОСОБА_1

про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця

Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

Головного територіального управління юстиції у місті Києві Миронова Дмитра

Андрійовича про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому

провадженні №57090942

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Миронова Дмитра Андрійовича про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні №57090942.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року та ухвалити нову, якою задовольнити його скаргу, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 02.07.2004 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 07.05.2004 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення суду було видано виконавчий лист №2-1843-1 від 02.07.2004 р.

Зазначений виконавчий лист 26.08.2004 р. було подано до виконання до відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі міста Києва за місцем роботи боржника ПП "Авангард-Київ" (м. Київ, вул. Пожарського, 6).

Ухвалою Святошинського районного суду від 16.02.2007 року за заявою відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі м.Києва було видано дублікат виконавчого листа № 2-1843-1/04, оскільки оригінал було втрачено при пересилці.

Ухвалою Святошинського районного суду від 19.05.2014 р. про відмову у видачі дубліката виконавчого листа встановлено, що оригінал виконавчого листа № 2-1843-1/04 на час вирішення відповідної заяви стягувача знаходився на виконанні у відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві за місцем реєстрації ПП "Авангард-Київ", директором якого є боржник.

Крім того, судом зазначено, що оскільки оригінал виконавчого листа знаходиться на виконанні в органах державної виконавчої служби, то заява стягувача про видачу дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню.

Як вбачається з копії виконавчого листа № 2-1843-1/04 від 16.02.2007 р., станом на 01.12.2013 р. сума заборгованості з аліментів складала 78 779,48 гривень.

В заяві від 12.04.2017 року до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва про повернення виконавчого листа № 2-1843-1/04 від 16.02.2007 р. стягувач ОСОБА_2 зазначала, що аліменти отримує своєчасно та в повному обсязі (а.с.81, копія).

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва виконавчий лист № 2-1843-1/04 від 16.02.2007р. повернуто стягувачу на підставі її заяви від 12.04.2017 року.

В заяві від 22.08.2018 року до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про відкриття виконавчого провадження стягувач ОСОБА_2 стверджує, що з 2017 року аліменти від боржника не отримує (а.с.91, копія).

Постановою державного виконавця Святошинського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 31.08.2018 р. було відкрито виконавче провадження ВП №57090942 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 7.05.2004 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.94, копія).

9.10.2018 року ОСОБА_1 подано до суду скаргу про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Миронова Дмитра Андрійовича про відкриття провадження ВП № 57090942.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12.11.2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Миронова Дмитра Андрійовича про відкриття провадження ВП № 57090942.

Боржником ОСОБА_1 13.03.2019 р. до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві подано заяву, в якій він просить прийняти постанову про закриття виконавчого провадження № 57090942, оскільки його дочка ОСОБА_3 з 09.11.2018 року є повнолітньою особою.

Також зазначав, що його обов`язок щодо сплати ним аліментів на утримання дитини повністю виконано, та на підтвердження цієї обставини додав до заяви копії чеків про сплату аліментів.

27.03.2019 р. державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Мироновим Д.А. було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57090942, оскільки було встановлено, що боржником не надано підтвердження щодо виконання виконавчого документа.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема документів виконавчого провадження, заява стягувачем ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження, оскільки вона з 2017 року не отримує аліментів у повному обсязі, була нею подана 22.08.2018 року, тобто до повноліття дитини.

У зв`язку із подачею такої заяви державним виконавцем було здійснено нарахування заборгованості по аліментам в сумі 13755,00 грн. за останні 4 місяці до повноліття дитини (а.с.154).

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону та, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

13.03.2019 р. боржником ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві подано заяву, в якій він просить прийняти постанову про закриття виконавчого провадження № 57090942, оскільки його дочка ОСОБА_3 з 09.11.2018 року є повнолітньою особою.

Також зазначав, що його обов`язок щодо сплати ним аліментів на утримання дитини повністю виконано. На підтвердження цієї обставини додав до заяви копії чеків про сплату аліментів, а саме: копії чеків: від 03.03.2017 року, номер квитанції 0792-7160-6830-0912, сума платежу 1990,00 грн.;

від 27.04.2017 року, номер квитанції 0847-6788-4451-0332, сума платежу - 2985,00 грн.;

від 26.05.2017 року, номер квитанції 0876-7111-4513-0085, сума платежу - 3980,00 грн.

Згідно довідки Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про розрахунок заборгованості по аліментам від 18.03.2019 року розмір, заборгованості по аліментам становить 13 755,00 грн.; також зазначено, що квитанції про сплату аліментів боржником не надавалися (а.с.154).

З матеріалів справи вбачається, що квитанції боржником були надані за 2017 рік, про які зазначено вище.

27.03.2019 р. державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Мироновим Д.А. було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57090942, оскільки встановлено, що боржником не надано підтвердження щодо виконання виконавчого документа.

3.05.2019 р. до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва стягувачем Манацковою Л.Ю. подано заяву, в якій вона заперечує проти подання боржником ОСОБА_1 скарги на постанову про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні № 57090942, де вона зазначала, що у 2014 році боржник сплатив на її користь аліменти на суму 1141 грн. 96 коп., у 2015 році - 648 грн.98 коп.; у березні 2018 р. - 1085 грн., у квітні - 492 грн., у травні - 691 грн., у липні - 477 грн.

Постановлюючи ухвалу суд виходив з того, що оскаржувана постанова відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-УІІІ, обгрунтована, в ній зазначено всі необхідні реквізити. Постанова винесена посадовою особою в межах її повноважень. Державним виконавцем були вчинені дійові заходи по збиранню інформації щодо наявного у боржника майна, що повністю узгоджується з матеріалами виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду. Накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 , який не виконав в повній мірі рішення суду добровільно, відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, вимогам ЦПК України щодо остаточності і обов`язковості судового рішення та необхідності його виконання. Тому, такі дії державного виконавця є законними, правомірними, і суд обґрунтовано вважає їх своєчасними.

Суд також правильно вважав, що доводи скаржника (боржника ОСОБА_1 ) про незаконне, як на його думку, накладення арешту на його майно не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Так, законом надано право державному виконавцю накладати арешт на майно боржника фактично після відкриття виконавчого провадження, і терміновість таких дій відповідає меті інституту примусового виконання рішення суду. Накладення арешту на майно боржника не є порушенням закону, тим більше враховуючи, що державним виконавцем були вжиті дійові заходи щодо збирання такої інформації у законний спосіб. Також, не встановлено порушень заборон та обмежень щодо арешту майна.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова державного виконавця є законною, що дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-УІІІ, направлені на своєчасне виконання судового рішення, і є правомірними; що оскаржуваною постановою не порушено законні інтереси скаржника, що скаржником ОСОБА_5 не доведено порушення його прав як боржника у даному виконавчому провадженні, не встановлено протиправності чи незаконності в діях державного виконавця, а тому скарга є необгрунтованою і задоволенню не підлягає. Підстав для скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні ВП № 57090942 не вбачається.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 8.11.2019 р.

Головуючий :

Судді :