Справа № 461/7783/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/1539/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю:представника позивача Міла-Полякова Д.П.,

відповідача ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 01 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який уточнив заявою від 27.12.2018 року (а.с.3-6, 117-119), про стягнення з відповідача ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 254586 грн. 26 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у серпні 2011 року, відповідно до розписки, написаної відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав у нього (позивача) грошові кошти в сумі 10000 Євро, як інвестиції, для подальшого ведення спільної діяльності в кафе «Дежавю», яке на той час належало відповідачу, з метою отримання спільного прибутку, частка позивача в якому мала становити 30%, а оскільки свої зобов`язання відповідач не виконав, тому повинен повернути йому вказану суму грошових коштів.

Позивач зазначає, що вказану розписку не можна вважати укладеним договором про залучення інвестицій, оскільки сторонами не було досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, і розписка не надавалась відповідачем від імені юридичної особи, директором якої він був, виробничо-комерційного приватного підприємства (далі-ВКПП) «Трастком», а тому вважає, що відповідач набув грошові кошти без достатньої правової підстави.

Відповідач, окрім відзиву на позовну заяву, подав також заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених до нього вимог (а.с.152), оскільки вважає, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності, який встановлений для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 01 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 23 липня 2015 року у виді накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його вимогу про стягнення 254586 грн. 26 коп. задовольнити повністю.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що факт отримання грошових коштів у вказаному в розписці розмірі відповідач не заперечує, а тому повинен їх повернути, незалежно від підстав їх отримання.

На думку апелянта, суд повинен був врахувати його доводи за уточненою заявою і застосувати до спірних правовідносин норму статті 1212 ЦК України, як правову підставу для повернення грошових коштів.

Вважає безпідставним висновок суду про те, що відповідач діяв як представник юридичної особи ВКПП «Трастком», оскільки ні відтиску печатки, ні вказівки на посаду розписка не містить, також немає доказів про схвалення ВКПП «Трастком» дій відповідача зборами власників підприємства.

Крім того, вважає, що суд, встановивши, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, повинен був з власної ініціативи провести заміну відповідача або залучити до участі у справі ВКПП «Трастком», як співвідповідача.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Із змісту розписки, написаної відповідачем ОСОБА_1 (а.с.7), встановлено, що він отримав від позивача ОСОБА_3 10000 євро, як інвестиції, для подальшого ведення спільної діяльності в кафе «Дежавю» та отримання спільного прибутку, частка позивача в якому становить 30%.

Також у розписці зазначено, що строк інвестицій становить не менше двох років, після спливу якого кожний з партнерів може або пролонгувати контракт, або вийти або пролонгувати його за згодою двох сторін.

Отже, вказана розписка не містить жодних зобов`язань відповідача ОСОБА_1 щодо повернення отриманих у позивача грошових коштів.

Саме на таких умовах без обов`язку повернення, позивач надав відповідачу грошові кошти у вказаному розмірі для розвитку їхньої спільної діяльності з метою отримання спільного прибутку, 30% від розміру якого повинно було належати позивачу протягом двох років, однак, позивач не ставить вимогу про виконання відповідачем цієї умови, а просить повернути йому грошові кошти, чого розпискою передбачено не було.

Крім того, відповідач надав наказ ВКПП «Трастком», директором якого він був у спірний період (а.с.151), від 10.09.2004 року про початок діяльності кафе «Дежавю» в орендованому приміщенні по АДРЕСА_2 (а.с.149), наказ від 28.08.2010 року про зарахування грошових коштів позивача в сумі 10000 євро, як вклад у кафе «Дежавю», та спрямування його виключно на переобладнання та реконструкцію (ремонтні роботи) кухні в цьому кафе, закупівлю кухонного обладнання (а.с.148).

В цьому наказі (п.3) передбачено, що прибуток від діяльності кафе підлягає розподілу між ОСОБА_3 (30%) та ВКПП «Трастком» (70%).

Наказом від 28.10.2013 року припинено господарську діяльність кафе «Дежавю» у зв`язку із збитковістю (а.с.147).

Отже, за встановлених і наведених вище обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог.

Доводи апелянта про необхідність заміни відповідача на належного чи залучення ВКПП «Трастком», як співвідповідача, до участі у справі з власної ініціативи суду суперечать положенням ст.51 ЦПК України, якою передбачено, що такі процесуальні дії суд вчиняє лише за клопотанням позивача.

Таким чином, визначених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення суду за апеляційною скаргою позивача немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 25 жовтня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.