Справа № 464/5681/18
пр.№ 2/464/178/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2019 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Мички Б.Р.

секретар судового засідання Шутяк М.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 464/5681/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 01.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь 500 грн витрат на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.07.2015 присуджено стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 630 грн щомісячно з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що відповідач працює за кордоном та отримує регулярні доходи. Витрати на утримання їх спільного сина значно зросли, витрачає кошти на харчування, одяг, ортопедичне взуття, засоби гігієни, на навчання та при необхідності на ліки. Зазначає, що син відвідує гурток плавання за призначенням лікаря, оскільки у нього сколіоз, постійно відвідує секцію бойового гопаку протягом 5 років. Вказує, що її коштів не вистачає на утримання дитини, оскільки їй встановлено інвалідність ІІІ групи безтерміново та отримує мінімальну зарплату. Відповідач інших дітей не має, має у власності квартиру в с.Липівка Миколаївського району Львівської області, площею 42,8 кв.м, яку набув у 2015 році. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги в належному розмірі. З урахуванням викладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, покликається на суттєві зміни у матеріальному стані відповідача, зміну розміру прожиткового мінімуму, просить збільшити розмір аліментів, визначений судом, оскільки такий є меншим, ніж встановлений чинним законодавством.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив у повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, в якому, зокрема, покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.07.2015 постановлено стягувати з нього в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 630 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 червня 2015 року, і до досягнення ними повноліття. Дане рішення виконувалось та виконується ним на даний час. 23.06.2016 донька ОСОБА_5 досягла повноліття. Вказує, що здійснює оплату за її навчання у Львівському державному університеті внутрішніх справ у повному обсязі. Після досягнення донькою повноліття систематично сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1600 грн щомісячно. Щомісячно на утримання дітей витрачає 2600 грн. Натомість вказав, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували здійснення витрат на утримання сина, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом) чи здійснення таких у майбутньому. З урахуванням викладеного у задоволенні позову просить відмовити.

Зясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони є батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження Серії І-СГ №119951 від 25.10.2007.

Малолітній син ОСОБА_3 та повнолітня ОСОБА_5 проживає разом із ОСОБА_1, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку №4775 від 03.10.2018.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.07.2015 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 630 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 червня 2015 року, і до досягнення ними повноліття; стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн в дохід держави; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно з довідкою №2466/02.12126 від 02.07.2018 ОСОБА_1 за період з грудня 2017 по травень 2018 отримала пенсію у розмірі 8712 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06.11.2018 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, що продовжує навчання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2018 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Згідно з відомостями з інформаційної довідки №14045223 від 05.10.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування від 02.10.2015 належить квартира АДРЕСА_1.

Як вбачається із листа з Державної прикордонної служби України №0.184-219/0/15-19-Вих від 03.01.2019 відповідач з 02.08.2016 по 19.11.2018 здійснював систематично виїзди за кордон України. Разом із тим, дані відомості не є підтвердженням того, що такий отримував за кордоном доходи, відтак не є підтвердженням покращення його матеріального стану.

Суд відхиляє покликання позивача на сплату нею благодійних внесків в секції Бойового Гопака "Шаблезуб", в якому навчається ОСОБА_3 та відвідування ним гуртка із плавання, оскільки такі не стосуються предмету спору у даній справі та підтверджують здійснення нею додаткових витрат на утримання дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України) батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обовязок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язкуутримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Підстави визначення розміру аліментів у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 184 СК України. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

З наведених законодавчих приписів та матеріалів судової практики вбачається, що у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Як на підставу вимоги про зміну розміру аліментів позивач покликається на суттєві зміни матеріального стану відповідача.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим, суду не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання малолітнього сина. Натомість судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, має нерегулярний та мінливий дохід. Тому позовну вимогу щодо збільшення розміру аліментів суд вважає підставною. Разом з тим, суд враховує, що обовязок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, у тому числі на позивача.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Вказане свідчить про те, що суть аліментних зобов'язань полягає не в покладенні обов'язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що необхідні для її розвитку та виховання.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 зазначеної норми регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема ч. 2 ст. 182 СК викладено в новій редакції: «Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів».

З правової позиції Верховного Суду, закріпленої у Постанові від 03.05.2018 по справі № 581/638/17-ц, вбачається, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. До таких підстав суд касаційної інстанції відносить прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», який спрямований на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання малолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стану здоровя сторін, зокрема незадовільного стану здоров'я позивача, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи безтерміново, задовільний стан здоровя відповідача /наявність хворіб жодним чином не підтверджена/, матеріального становища сторін, реальної можливості відповідача сплачувати вказаний розмір аліментів щомісячно, сплату відповідачем аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання дочки ОСОБА_5, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно та те, що згідно з відомостями з інформаційної довідки №14045223 від 05.10.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування від 02.10.2015 належить квартира АДРЕСА_1, а також з урахуванням тієї обставини, що обов'язок утримувати дітей лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.

Суд бере до уваги той факт, що на сьогодні законодавець закріпив мінімальний гарантований розмір аліментів на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня становить 2027 грн.

З огляду на те, що з моменту ухвалення рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15.07.2015 у справі № 464/5048/15-ц розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, зважаючи на ту обставину, що встановлений цим рішенням розмір аліментів є значно меншим, ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму, а тому суд дійшов переконання, що присуджений розмір аліментів не може задовольнити мінімальні потреби дитини.

З урахуванням викладеного, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов переконання, що позовну вимогу про зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі слід задовольнити частково, збільшивши розмір стягуваних з відповідача, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1013 грн 50 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становитиме половину суми необхідної для забезпечення першочергових потреб неповнолітнього сина сторін (половина прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку). Такий розмір відповідатиме інтересам дитини, буде необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку і не порушуватиме права кожної із сторін. Суд вважає необгрунтованою вимогу в частині стягнення аліментів у розмірі 3000 грн, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про щомісячні витрати на утримання дитини у зазначеному розмірі, а також не доведено можливість відповідача оплачувати такі у такому розмірі.

Безпідставним є покликання позивача на стягнення з відповідача аліментів у більшому розмірі починаючи з 01.01.2018. Так, за положеннями ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Однак, в даному випадку, є вимога про збільшення розміру аліментів, а не про їх стягнення і норму ст.191 Сімейного кодексу України застосовувати не можна. Відтак, аліменти у збільшеному розмірі з відповідача слід стягувати починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем за складання позовної заяви про зміну розміру аліментів було перераховано на рахунок адвокатського бюро «Жеруха і партнери» 500 грн, що підтверджується квитанцією №QS69649201 від 05.10.2018, відтак такі підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1013 грн 50 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Припинити нарахування і стягнення аліментів за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.07.2015 у справі №464/5048/15-ц та відкликати виконавчий лист, що був виданий на виконання такого.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані із розглядом справи, на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 704 грн 80 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2019.

Головуючий Б.Р. Мичка