ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/262/19

провадження № 22-ц/4809/852/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - державний виконавець Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченков Віталій Володимирович, Садово-городнє товариство «Радуга»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2019 року у складі судді Гершкула І. М. у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова Віталія Володимировича, боржник: Садово-городнє товариство «Радуга»,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова Віталія Володимировича, боржник: Садово-городнє товариство «Радуга».

Зазначала, що постановою державного виконавця від 29 січня 2019 року відновлено виконавче провадження № 49729149 з виконання виконавчого листа № 2-53/2005 від 04 листопада 2015 року. Проте державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо стягнення з Садово-городнього товариства «Радуга» виконавчого збору в сумі 14892 грн. та не застосовано жодного заходу впливу на боржника шляхом накладення арешту на рахунок боржника в банку, вилучення грошових коштів з каси боржника, накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження.

Просила зобов?язати державного виконавця для виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні № 49729149 та забезпечення стягнення виконавчого збору застосувати до боржника заходи впливу, а саме: накласти арешт на рахунок у банку; вилучити грошові кошти у готівці з каси боржника; накласти арешт на майно боржника та заборонити його відчуження, визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова Віталія Володимировича, боржник: Садово-городнє товариство «Радуга» відмовлено за необґрунтованістю. Суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 не є стороною у виконавчому провадженні про стягнення з Садово-городнього товариства «Радуга» виконавчого збору, тому рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця по цьому виконавчому провадженню не порушено її права чи свободи.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про задоволення скарги. Зазначає, що суд неповно з?ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема, станом на 18 лютого 2019 року державним виконавцем не винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14892 грн., що свідчить про його бездіяльність та не вжиття заходів для стягнення виконавчого збору. Суд дійшов безпідставного висновку, що невиконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору з боржника в дохід держави не порушує її права.

Апеляційне провадження відкрито 19 квітня 2019 року (а.с.90), ухвалою від 03 травня 2019 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 15 травня 2019 року (а.с.96).

Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, а представник боржника просила залишити її без задоволення.

Державний виконавець, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи під розписку (а.с.102), в засідання апеляційного суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов?язковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили, обов?язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.1 і ч.2 статті 18 ЦПК України).

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Дії державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження повинні проводитися у відповідності до вимог чинного законодавства.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченковим В.В. від 14 березня 2018 року відкрито виконавче провадження № 49729149 щодо виконання виконавчого листа № 2-53/2005, виданого Кіровоградським районним судом Кіровоградської області 04 листопада 2015 року на виконання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2005 року, яким зобов?язано Садово-городнє товариство «Радуга» не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні електромережею товариства та підключити будинок, розташований на ділянці № 95 , до електромережі товариства (а.с.14,25).

Постановою державного виконавця від 22 травня 2018 року, винесеною у виконавчому провадженні № 49729149, стягнуто з Садово-городнього товариства «Радуга» виконавчий збір у розмірі 14892 грн. Постановою державного виконавця від 24 травня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56470100 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору та постановою державного виконавця від 27 листопада 2018 року приєднано виконавче провадження № 56470100 до зведеного виконавчого провадження № 57048278 (а.с.34,36,38,40).

Як вбачається із змісту скарги, ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів для стягнення з Садово-городнього товариства «Радуга» виконавчого збору в сумі 14892 грн. та не застосування жодного заходу впливу на боржника, зокрема, накладення арешту на рахунок боржника в банку, вилучення грошових коштів з каси боржника, накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. Розгляд справи судом, до юрисдикції якого її розгляд не відноситься, є порушенням положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц, провадження № 14-166цс18 , а також у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15-ц, провадження № 14-177цс18 .

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з набранням чинності статтею 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» з 05 жовтня 2016 року така категорія справ, зокрема, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно зі ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст..255 цього Кодексу.

Оскільки у цій справі відкриття виконавчого провадження відбулося після набрання чинності Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», то бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору оскаржується в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись п.4 ч.1 ст.374, п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.377,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Скасувати ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2019 року.

Закрити провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова Віталія Володимировича, боржник: Садово-городнє товариство «Радуга, щодо виконавчого збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що скарга на бездіяльність державного виконавця щодо виконавчого збору підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 травня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В.Черненко