Справа №463/1360/19
Провадження №2/463/957/19
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

01 березня 2019 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді - Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Прошляк В.-А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання електронних торгів недійсними,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання електронних торгів, які відбулися 28.09.2017 р. з реалізації квартири АДРЕСА_1 недійсними та скасування протоколу про проведення електронних торгів від 28.09.2017 р. з реалізації квартири.

Крім того, позивач в порядку забезпечення позову просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: зупинити реалізацію арештованого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Запольської, 31/4; заборонити вчинення реєстраційних дій у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житлові приміщення (квартиру) що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Запольської, 31/4.

Дану заяву мотивує тим, що між сторонами існує спір щодо визнання недійсними електронних торгів з підстав порушення встановленого законодавством порядку оформлення результатів торгів, квартири, яка реалізовувалась в процесі виконавчого провадження ВП №50379711, яке знаходиться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління юстиції у Львівській області за виконавчого листа №1312/4315/12 виданого 29.01.2016 р. Вважає, що невжиття судом заходів забезпечення у вищевказаний спосіб може ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення, просить заяву задоволити.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Виходячи із змісту ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд не погоджується з доводами позивача про необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову з наступних мотивів.

Позивачем не наведено фактів, які б давали підстави стверджувати про можливі недобросовісні дії з боку відповідача щодо порушення матеріально-правових інтересів позивача. Разом із тим, доводи про існування обставин, які можуть бути підставою для забезпечення такого позову, зокрема, доводів про те, чому без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду про визнання електронних торгів недійсними, у заяві позивача відсутні.

Крім того, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Таким чином суд приходить до висновку, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду складена та підписана суддею 01 березня 2018 року.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя Жовнір Г.Б.