ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/7481/18
Провадження № 22-ц/4820/433/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Дубової М.В.,

учасники справи: представник апелянта Пустовий А.В.,

представник позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Науково-Технічний Комплекс «Завод точної механіки» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року (суддя Шевцова Л.М.) за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Науково-Технічний Комплекс «Завод точної механіки» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_6, звертаючись в суд із вказаним позовом, зазначав, що з вересня 2015 року по жовтень 2018 року працював на Державному підприємстві «Науково-Технічний Комплекс «Завод точної механіки» (далі - ДП «НТК «Завод точної механіки», підприємство) на посадах заступника директора з маркетингу, першого заступника директора та в.о. директора.

03 жовтня 2018 року у зв'язку із скороченням штату його було звільнений з посади першого заступника директора. Відповідно до розрахункового листка за жовтень 2018 р. відповідач на час звільнення, зобов'язаний був виплатити позивачу 106105,16 грн. заборгованості по заробітній платі. Однак, підприємство в порушення вимог статей 116, 117 КЗпП не провело з ним повного розрахунку при звільненні.

Крім того, своїми неправомірними діями відповідач завдав йому моральну шкоду, у зв'язку з неповною виплатою заробітної плати, та відповідно із її затримкою, відчував та відчуває моральні страждання, оскільки не має можливості повною мірою забезпечувати себе та свою сім'ю усіма необхідними засобами для існування (харчування, відпочинку, лікування, оздоровлення, навчання, тощо). Завдана йому моральна шкода обумовлюється не лише порушенням його законного права на заробітну плату, але й приниженням честі, гідності, ігноруванням його прав, втратою престижу та ділової репутації серед співпрацівників, знайомих, друзів та родичів. Був вимушений користуватися кредитною карткою та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Тому нанесену йому моральну шкоду оцінює у 100 000.00 грн.

За таких обставин, просив суд стягнути з відповідача на його користь 106 105 грн. 16 коп.- заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Вирішити питання щодо судових витрат по оплаті послуг правничої допомоги.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «НТК «Завод точної механіки» на користь ОСОБА_6 заборгованість по заробітній платі в розмірі - 100 054,00 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі - 47 357,73 грн.; на відшкодування моральної шкоди - 2000 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 6000 грн., та витрати по оплаті судового збору в розмірі - 704,80 грн.В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі - 16537,62 грн. допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ДП «НТК «Завод точної механіки» просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині відшкодування моральної шкоди та вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу, відмовити у задоволенні таких вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральної шкоди. Розмір відшкодування витрат правничої допомоги не відповідає співмірності та складності справи, який суд першої інстанції мав би застосувати при відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта Пустовий А.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі - 100 054,00 грн.; середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі - 47 357,73 грн., а тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 01.09.2015 року працював на Державному підприємстві «Науково-Технічний Комплекс «Завод точної механіки» на посадах заступника директора з маркетингу, першого заступника директора, в.о.директора.

Відповідно до наказу № 367-к від 03.10.2018 року ОСОБА_6 звільнено з посади першого заступника директора, відповідно до п.1 ст.40, ст.44 Кодексу законів про працю України, у зв'язку із скороченням штату працівників та відмовою від запропонованих посад.

Згідно довідки № 1616 від 03.12.2018 року виданої ДП НТК «Завод точної механіки», станом на 03.12.2018 року заборгованість з виплати заробітної плати перед ОСОБА_6 становить 100 054,04 грн., з них: заробітна плата за липень 2018 року - 7677,42 грн.; серпень 2018 року - 26290,88 грн.; вересень 2018 року - 7192,50 грн.; жовтень 2018 року - 58893,24 грн.; компенсація за невикористані відпустки - 44538,93 грн.; заробітна плата - 1646,59 грн.; вихідна допомога - 12707,72 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що при звільненні позивачу з вини підприємства не було виплачено заробітну плату в розмірі 100 054,04 грн., тому відповідно до ст.117 КЗпП України стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 47 357,73 грн. Крім того, порушення законних прав ОСОБА_6, передбачених ст.116 КЗпП України, призвели до моральних страждань.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку що відповідач своїми діями щодо несвоєчасної виплати заробітної плати та не проведення повного розрахунку при звільненні позивача з роботи, завдав душевних страждань останньому, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, судом першої інстанції правильно враховано обставини, які мають суттєве значення, глибину фізичних та душевних страждань та дотримуючись вимог розумності і справедливості, стягнуто моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №01/11-18 від 01.11.2018 року, укладений між адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_6, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №01/11-18 від 01.11.2018 року, акт виконаних робіт від 10.01.2019 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №01/11 від 06.11.2018 року на суму 10 000 грн., однак це не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що за написання позовної заяви від 01.11.2018 року про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, моральної шкоди встановлено вартість 8500 грн., участь в трьох судових засіданнях -1500 грн. Зважаючи на складність справи та виконаних адвокатом об'єм робіт, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу визначені судом першої інстанції в розмірі 6000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 3 тис. грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по справі, на зазначене уваги не звернув, ухвалив рішення в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим в цій частині рішення суду підлягає зміні. З відповідача на користь ОСОБА_6 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-Технічний Комплекс «Завод точної механіки» задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року змінити в частині розміру витрат на правову допомогу.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-Технічний Комплекс «Завод точної механіки» на користь ОСОБА_6 витрати пов'язані з оплатою правової допомоги в розмірі 3000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового

Повне судове рішення складено 01 березня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк