Провадження № 2-ві/522/24/19
УХВАЛА

17 травня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кічмаренко С.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання майна особистою приватною власністю,

встановив:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси (с. Кічмаренко С.М.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання майна особистою приватною власністю.

До суду 13.05.2019 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід головуючого судді Кічмаренко С.М., яку мотивувала тим, що виникли обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді. Вказувала, що суддя Кічмаренко С.М. розглядав справи між тими ж сторонами про розірвання шлюбу, про поділ майна подружжя, тому вважає, що в судді вже сформувалась позиція щодо наданої справи заздалегідь, перед прийняттям рішення по суті.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси (с. Кічмаренко С.М.) від 15 травня 2019 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання майна особистою приватною власністю. Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Кічмаренко С.М..

У порядку авторозподілу заява про відвід головуючого судді надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. 17 травня 2019 року.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кічмаренко С.М., суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст.46 ЦПК).

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Як вбачається, в обґрунтування для відводу судді Кічмаренко С.М. заявник посилається на те, що виникли обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді. Вказувала, що суддя Кічмаренко С.М. розглядав справи між тими ж сторонами про розірвання шлюбу, про поділ майна подружжя, тому вважає, що в судді вже сформувалась позиція щодо наданої справи заздалегідь, перед прийняттям рішення по суті.

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Між тим, дослідивши подану заяву, суд не вбачає підстав для відводу головуючого судді, визначених ст.36 ЦПК України, оскільки заявником не доведені обставини, що викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності головуючого судді по справі №522/22514/17, не надано жодних належних та допустимих доказів того, що с. Кічмаренко С.М. здійснює будь-які дії, які можуть вплинути на об`єктивний та неупереджений розгляд даної справи.

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (п.5 ст.39 ЦПК).

Також, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Отже, суд не приймає до уваги твердження заявника з приводу того, що головуючий суддя Кічмаренко С.М. вже розглядав справи між тими ж сторонами про розірвання шлюбу, про поділ майна подружжя та має вже сформовану позиція щодо наданої справи заздалегідь, перед прийняттям рішення по суті, оскільки зазначене не знайшло своє підтвердження за матеріалами заяви та не є підставою для відводу головуючого згідно з п.4 ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кічмаренко С.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання майна особистою приватною власністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.05.2019 року про відвід головуючого судді Кічмаренко С.М. у цивільній справі № 522/22514/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання майна особистою приватною власністю.

Повернути справу для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Суддя Домусчі Л.В.