Ухвала

26 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 676/1611/17

провадження № 61-3882ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Васильєвою ТетяноюВасилівною, на рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 січня

2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Хмельницькгаз», третя особа - спільне підприємство «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду, з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог, просив визнати неправомірними дії ПАТ «Хмельницькгаз» щодо нарахування коштів за газ та газопостачання (за приготування їжі) за грудень 2016 року - лютий 2017 року згідно із показниками лічильника газу, який встановлений на будинок АДРЕСА_1, абоненту № НОМЕР_1; зобов'язати здійснити перерахунок ПАТ «Хмельницькгаз» абоненту

№ НОМЕР_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від

23 березня 2016 року № 203 по нормі 4,4 м3 на особу за період з грудня

2016 року по лютий 2017 року; зобов'язати в подальшому

ПАТ «Хмельницькгаз» здійснювати нарахування коштів за газ та газопостачання (за приготування їжі) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 по нормі 4,4 м3 на особу до встановлення індивідуальних лічильників в кожній квартирі та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн; зобов?язати

ПАТ «Хмельницькгаз» демонтувати загальнобудинковий вузол обліку природного газу з будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 зі своєю сім?єю проживають у квартирі № 18 багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок підключений до газової мережі ПАТ «Хмельницькгаз», абонентом якого він являється на підставі заяви-приєднання до договору розподілу природного газу від 01 квітня 2016 року, особовий рахунок № НОМЕР_1.

У серпні 2016 року в будинку було встановлено загальнобудинковий лічильник газу. Проте, до часу встановлення лічильника ОСОБА_1 сплачував за послугу газопостачання відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 90 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» по нормі 4,4 м3 на особу. В січні 2017 року він отримав рахунок за газ та послуги з газопостачання, де йому нарахували 14,19 м3 на одного члена сім'ї, а за січень 2017 року - 32,00 м3 на одну особу. Після створення ініціативної групи мешканців багатоквартирного будинку були виявленні порушення щодо встановлення та функціонування засобу обліку. Тому, з моменту встановлення лічильника нарахування здійснювались неправомірно.

Згідно з роз'ясненнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, розміщення лічильника над підвалом (отвором) не рекомендується. Також, загальнобудинковий вузол обліку природного газу вмонтований з порушенням Державних будівельних норм В 2.5.-20-2001 «Газопостачання» та не відповідає температурним умовам експлуатації.

Рішенням Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2018 року залишено без змін.

20 лютого 2019 року через засоби поштового зв'язку представник ОСОБА_1 ? адвокат Васильєва Т. В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, зобов?язати

ПАТ «Хмельницькгаз» демонтувати загальнобудинковий вузол обліку природного газу та відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 676/1611/17 є визнання неправомірними дій ПАТ «Хмельницькгаз» щодо нарахування коштів за газ та газопостачання (за приготування їжі) за грудень 2016 року - лютий 2017 року згідно із показниками лічильника газу, який встановлений на будинок АДРЕСА_1, абоненту № НОМЕР_1; зобов'язання ПАТ «Хмельницькгаз» здійснити перерахунок абоненту

№ НОМЕР_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від

23 березня 2016 року № 203 по нормі 4,4 м3 на особу за період з грудня

2016 року по лютий 2017 року; зобов'язання в подальшому

ПАТ «Хмельницькгаз» здійснювати нарахування коштів за газ та газопостачання (за приготування їжі) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 по нормі 4,4 м3 на особу до встановлення індивідуальних лічильників в кожній квартирі; відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн; зобов?язання

ПАТ «Хмельницькгаз» демонтувати загальнобудинковий вузол обліку природного газу з будинку АДРЕСА_1.

Справа № 676/1611/17 є незначної складності, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), справа є малозначною в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану адвокатом Васильєвою Тетяною Василівною, на рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Хмельницькгаз», третя особа - спільне підприємство «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило