Справа № 200/2556/19
Провадження №2/200/1628/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом. В позові посилається на те, що між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошову суму у розмірі 400 000,00 гривень, яку останній повинен повернути до 15.12.2018 року, що підтверджується підписанням договору позики. Тому позивач просить, стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 408 000,00 грн. та понесені витрати по справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

Відповідачу було запропоновано надати відзив на позов, але відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.06.2018 року позивач надав у позику відповідачеві грошову суму у розмірі 400 000,00 гривень, факт передання грошових коштів підтверджується підписанням договору позики від 15.06.2018 року та п.3.1. зазначеного договору.

Згідно п.4.1. договору позики від 15.06.2018 року строк повернення грошових коштів до 15.12.2018 року.

До цього часу ОСОБА_2 свої зобовязання по договору не виконав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 1 ст. 1049 ЦК України визначає, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, договір позики як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником суми позики у борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Судом встановлено, що договір позики від 15.06.2018 року містить умови про отримання грошових коштів у борг, дату отримання коштів та зобов'язання їх повернути за вимогою позивача.

Отже, зазначений договір позики є належним доказом, що підтверджує боргове зобов'язання, а правовідносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли з договорів позики.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що строк повернення позики згідно договору позики від 15.06.2018 року до 15.12.2018 року.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що після закінчення строку повернення суми боргу, відповідач борг не повернув, чим порушив умови договору. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.1. зазначеного договору позики від 15.06.2018 року у разі прострочення Позичальником повернення суми позики в строк обумовлений цим договором, Позичальник сплачує Позикодавцеві штраф в розмірі 2% від неповерненої суми позики в місяць до моменту повного погашення боргу

Судом встановлено прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання на один місяць, тому з нього слід стягнути 2% штрафних санкцій обумовлених договором позики від 15.06.2018 року у розмірі 8000,00 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у загальному розмірі 408 000,00 гривень, з яких: основана сума боргу 400 000,00 грн., 2% штрафних санкцій 8000,00 грн.

Крім цього на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 4080,00 грн.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст.265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 49000, м.Дніпро, вул.Героїв Сталінграду, 67/60) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 39600, м.Кременчук, Полтавська область, вул.Переяславська, 40/105) грошову суму у загальному розмірі 408 000,00 грн. з яких: основана сума боргу 400 000,00 грн., 2% штрафних санкцій 8000,00 грн. та судовий збір в розмірі 4080,00 грн., а всього стягнути 412 080,00 гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду, тобто з 28 лютого 2019 року.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва