Ухвала

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 645/3524/14-ц

провадження № 61-17770св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

представник позивача - Мандрик Вадим Анатолійович,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року у складі судді Бондарєвої І. В. та рішення Апеляційного суду Харківської області

від 03 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Трішкової І. Ю., Гуцал Л. В., Котелевець А. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -

ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 28 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є

ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 55 700,00 доларів США, зі строком повернення не пізніше 25 вересня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних.

Для забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за указаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 28 вересня 2007 року, яка зобов'язалася відповідати солідарно з ОСОБА_3 за виконання ним зобов'язань, що виникли з указаного кредитного договору.

Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за указаним кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки від 28 вересня 2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передана квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5

Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконує з вересня 2012 року.

Зазначало, що 13 березня 2014 року відповідачам було направлено вимоги про погашення заборгованості, які залишені без задоволення. Станом на 15 квітня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 становила 25 814,95 доларів США.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ПАТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кредитну заборгованість у розмірі 25 814,95 доларів США, а також звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_5

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 814,95 доларів США, з яких: 20 867,83 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 563,13 доларів США - заборгованість за процентами; 10,72 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

373,27 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

від 28 вересня 2007 року у розмірі 25 814,95 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 у

м. Харкові, із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ «УкрСиббанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з наданням ПАТ «УкрСиббанк» усіх повноважень продавця. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав законної сили 07 червня 2014 року. У задоволенні позовних вимог

ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заочне рішення районного суду мотивовано тим, що у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору від 28 вересня 2007 року у ОСОБА_3 станом

на 15 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 25 814,95 доларів США, яка підлягає стягненню. На забезпечення виконання зобов'язань за спірним кредитним договором укладено договір іпотеки квартири № АДРЕСА_1 яка використовується як місце постійного проживання ОСОБА_3, ОСОБА_5 За таких обставин, підлягає задоволенню позовна вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, проте на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню. Крім того,

ПАТ «УкрСиббанк» не пред'явив вимоги до поручителя ОСОБА_4 протягом шести місяців від дня сплати ОСОБА_3 чергового щомісячного платежу за тілом кредиту (25 травня 2012 року) та за процентами (31 серпня 2012 року), та листом від 13 квітня 2013 року пред'явив такі вимоги до ОСОБА_4, а до суду з позовом банк звернувся лише 29 квітня 2014 року. Оскільки вимоги кредитора до поручителя заявлені з пропуском строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що заочне рішення районного суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного встановлення обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» не надав суду належні та допустимі докази щодо дійсного розміру заборгованості за кредитним договором, тому рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором є передчасним і ґрунтується на припущеннях.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та залишити в силі в цій частині заочне рішення суду першої інстанції. Рішення апеляційного суду та заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_4 скасувати та в цій частині передати справу на новий розгляд до районного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням судами норм чинного законодавства, висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи. ПАТ «УкрСиббанк» посилалось на те, що підставою для відмови у задоволенні позову банку є висновок судово-почеркознавчої експертизи від 22 вересня 2016 року, відповідно до якого

підпис від імені ОСОБА_3 в заяві на видачу готівки від 21 грудня 2007 року

№ 76 на суму 166 650 грн виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою. Однак вказаний висновок не впливає на оцінку факту надання кредиту, з огляду на те, що спірні правовідносини передбачають надання коштів траншами на поточний рахунок ОСОБА_3 Вказувало на те, що з моменту зарахування коштів на поточний рахунок клієнта, такі кошти є власністю клієнта і відповідно банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Незважаючи на те, що кошти було надано шляхом перерахування на рахунок, апеляційний суд у порушення вимог статті 1046 ЦК України дійшов необґрунтованих висновків, що ПАТ «УкрСиббанк» не надано належних та допустимих доказів щодо дійсного розміру заборгованості за кредитним договором. Крім того, наданий банком розрахунок заборгованості не спростований, тому він є належним доказом у справі. Судом апеляційної інстанції не враховано, що кредит надано у формі кредитної лінії та в межах виконання кредитного договору банком було надано три транші: 03 жовтня 2007 року у розмірі 10 000,00 доларів США, 15 листопада 2007 року - 11 500,00 доларів США та 21 грудня 2007 року - 33 000,00 доларів США. Всі транші було надано шляхом зарахування на поточний рахунок у порядку, передбаченому спірним кредитним договором. Також посилалось на те, що судами не враховано, що за умовами кредитного договору визначений кінцевий термін повернення кредиту і таке зобов'язання забезпечено порукою у визначений строк, тому судами попередніх інстанцій неправильно застосовано частину четверту статті 559 ЦК України.

У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_3, в якому останній посилається на те, що касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» є необґрунтованою, а рішення Апеляційного суду Харківської області

від 03 листопада 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості чи наявності заборгованості взагалі за договором споживчого кредиту, а тому позовні вимоги банку задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII

«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є

ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 55 700,00 доларів США, зі строком повернення кредиту не пізніше

25 вересня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних.

28 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно умов якого остання зобов'язалась відповідати солідарно з ОСОБА_3 за виконання зобов'язань за указаним кредитним договором.

На забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за указаним кредитним договором між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки від 28 вересня 2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передана квартира АДРЕСА_2

у м. Харкові, яка належить ОСОБА_5

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 15 квітня 2014 року складає 25 814,95 доларів США, яка складається з: 20 867,83 доларів США - заборгованості за кредитом

(з 25 травня 2012 року); 4 563,13 доларів США - заборгованості за процентами

(з 31 серпня 2012 року); 10,72 доларів США - пені за прострочення сплати за кредитом; 373,27 доларів США - пені за прострочення сплати процентів.

Також судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» не пред'явив вимоги до поручителя ОСОБА_4 протягом шести місяців від дня сплати ОСОБА_3 чергового щомісячного платежу за тілом кредиту (25 травня 2012 року) та за процентами (31 серпня 2012 року), які не були виконані відповідачем

ОСОБА_3, та листом від 13 квітня 2013 року пред'явив такі вимоги до ОСОБА_4, а лише 29 квітня 2014 року звернувся до суду з позовом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2

у м. Харкові була передана в іпотеку на забезпечення виконання зобов'язань за договором споживчого кредиту в іноземній валюті, її загальна площа складає 62,4 кв. м, використовується як місце постійного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5, інформація про наявність у власності відповідачів іншого житла відсутня.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 310/11024/15-ц (провадження

№ 61-19238св18) за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року

№ 6-3034цс16, зокрема щодо застосування норми права (статті 33, 36-39 Закону України «Про іпотеку») у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 645/3524/14-ц до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 310/11024/15-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 310/11024/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк