07.11.2019 227/3092/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 листопада 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Левченка А.М.,

за участі

секретаря судового засідання - Черкасової О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області в липні 2019 року надійшла позовна заява від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Печерський Антон Тимофійович, до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що він на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку від 27 квітня 2000 року, технічного паспорту та домової книги є власником 1/2 ідеальної частини житлового будинку з присадибними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 27,2 м.кв.

На даний час, відповідно до домової книги, у вказаному будинку значиться зареєстрованим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачі фактично в зазначеному будинку не проживають з 2014 року по теперішній час, але продовжують бути зареєстрованими у будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується копією домової книги.

Позбавлення права користування житлом необхідно позивачу для подальшого зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Позивач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся в суд з заявою про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник позивача Печерський А.Т., в судовому засіданні позов підтримав повністю просив його задовольнити з підстав, викладених в позові, не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутність відповідачів.

Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачі не подавали. Будь-яких клопотань, або заяв про відкладення розгляду справи від відповідачів на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні в порядку ст. 230 ЦПК України, було допитано свідків, клопотання про виклик яких було заявлено позивачем в першому судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій статті.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін.

Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.

Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивачу, ОСОБА_2 , на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю., та зареєстрованим в реєстрі за номером 265. (а.с.9).

Разом з позивачем у вказаній квартирі також зареєстровані ОСОБА_3 з 23.03.2006 року та ОСОБА_4 , з 23.04.2014 р., що підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області від 07.08.2019 р. № 792, №793. (а.с.25-26) та копією домової книги (а.с.11).

Згідно акту обстеження соціально-побутового становища від 08.07.2019 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з 2014 року не проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що відповідачі по справі ОСОБА_3 , це колишня співмешканка позивача, з якою в офіційному зареєстрованому шлюбі він не перебував, проте мають спільну доньку, ОСОБА_4 , яка на даний час є повнолітньою особою, та вони зареєстровані за вищезазначеною адресою, проте не мешкають протягом п`яти років з 2014 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду повідомила, мешкає по сусідству та знала відповідачів. Приблизно п`ять років вони не проживають у спірному будинку, після того як позивач розійшовся з дружиною ОСОБА_3 , відповідачі кудись поїхали та більше не поверталися.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 надав суду аналогічні пояснення.

Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачі зареєстровані в будинку, який належить на праві приватної власності позивачу, проте не є співвласниками спірного нерухомого майна, відсутні в будинку понад один рік без поважних причин, не бажають знятися з реєстрації в будинку в добровільному порядку, що порушує права власника житла, який на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, оскільки будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати по сплаті судового збору понесені позивачем підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів в сумі 768 грн. 40 коп., в рівних частинах по 384,20 грн. з кожної.

Керуючись ст. 12, 76 - 81, 141, 247, 258-259, 265, 280, 281 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., в рівних частинах по 384 ( триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. з кожної.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Повний текст рішення складено 07.11.2019 року.

Суддя А.М. Левченко

07.11.2019