Справа № 214/6401/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 жовтня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Улятовській М.О.

за участю представника позивача - Примакова К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_2 - адвоката Примакова Костянтина Олексійовича до Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Примаков К.О. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визначити ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю в 2 місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . На момент смерті ОСОБА_3 значилась зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті матері позивача шлюб між його батьками був розірваний 01 жовтня 1998 року. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 22,7 кв.м., житловою площею 12,0 кв.м. За життя мати склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Умріхіною К.А., за яким належну їй квартиру заповіла синові ОСОБА_2

На момент смерті ОСОБА_3 позивач проживав та проживає й дотепер зі своєю сім`єю у м. Маріуполь. Дізнався про смерть матері від їх спільної знайомої. Дізнавшись, він одразу у встановлений законом строк подав до нотаріуса заяву на отримання свідоцтва про право спадщину за заповітом, але нотаріус мені відмовив, мотивуючи тим, що він пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, так як мати померла не ІНФОРМАЦІЯ_2, а ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважає, що строк пропустив з поважних причин. Зауважив, що мати позивача була зареєстрована та до дня смерті мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , а раніше вона проживала в Маріуполі. З невідомих для позивача причин в період проживання ОСОБА_3 в Маріуполі поведінка змінилась. Не повідомивши ОСОБА_2 як сина, вона продала свою квартиру та переїхала мешкати в м. Кривий Ріг, де фактично у їх сім`ї немає родичів. Приклавши зусиль, він знайшов, де мешкала та була зареєстрованою його мати, періодично, приблизно 4- 5 разів на рік, до неї приїздив та допомагав. В свою чергу вона також приїздила іноді до позивача та онуків. На пропозиції переїхати ОСОБА_3 відмовлялась. Влітку 2015 року від матері він дізнався про наявність заповіту, складеного від її імені та нотаріально посвідченого, за яким вона заповіла йому квартиру в АДРЕСА_2 . Навесні 2019 року ОСОБА_3 обіцяла приїхали, однак не приїхала, на зв`язок не виходила. Позивач попрохав знайому ОСОБА_5 , аби вона навістила матір. ОСОБА_5 повідомила, що декілька разів приходила до ОСОБА_3 , однак двері ніхто не відчинив, а при зверненні до ЖЕКу та КОМ ДІС «НОВА КОМ» вона дізналась, що за наявними у них даними актовий запис про смерть ОСОБА_3 складено ІНФОРМАЦІЯ_2. Будучи впевненим, що мати ОСОБА_3 померла в лютому 2019 року , знаходячись у відпустці в липні 2019 року він приїхав до м. Кривого Рогу та 12 липня 2019 року оформив у нотаріуса довіреність на ім`я ОСОБА_5 , аби вона могла вести від його імені спадкову справу в м. Кривому Розі. Лише при зверненні до нотаріуса позивач дізнався, що відповідно до відомостей актових записів про смерть дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 в реєстр внесені відомості про смерть матері, однак вона померла не ІНФОРМАЦІЯ_2, а 8 грудня 2018 року, у зв`язку з чим на момент подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 вже пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився відповідно 2 червня 2019 року. Таким чином, представник вважає, що позивач пропустив встановлений ст.1270 ЦК України строк з поважних причин, так як був впевнений, що ОСОБА_3 померла в лютому 2019 року , а не в грудні 2018 року. Строк пропустив за похибки відомостей про смерть в офіційних даних, що містяться у відділі реєстрації місця проживання громадян на ЖЕКу. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В ході розгляду справи: задоволено клопотання представника позивача про допит в якості свідка ОСОБА_5 ; ухвалою суду від 26 вересня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (спадкової справи).

Ухвалою суду від 26 вересня 2109 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Примаков К.О. пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Акцентував увагу на наявності помилки в зазначенні дати смерті спадкодавиці в даних, що містяться у Відділі реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні спору покладалась на розсуд суду (а.с.42).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що з ОСОБА_2 вона знайома, раніше була знайома з його дружиною, з якою працювали деякий час разом. Навесні 2019 року їй зателефонувала дружина позивача - ОСОБА_9 та повідомила, що до них в гості мала приїхати мати її чоловіка - ОСОБА_3 , однак з невідомих причин не приїхала, в інших родичів її немає, на зв`язок вона не виходить, з релігійних переконань мобільним телефоном не користувалась. На прохання дружини позивача вона неодноразово ходила за адресою місця мешкання ОСОБА_3 , однак двері ніхто не відчинив. У відділі «НОВА КОМ» вона дізналась, що ОСОБА_3 у лютому 2019 року знята з реєстраційного обліку місця проживання у зв`язку зі смертю, про що вона одразу повідомила позивачеві. ОСОБА_2 та його дружина були засмучені новиною та обурені, що про смерть ОСОБА_3 їм ніхто не повідомив. Заяву про прийняття спадщини вона подала від імені ОСОБА_2 в липні 2019 року, діючи на підставі наданої ним нотаріально посвідченої довіреності. Саме у нотаріуса стало відомо, що фактично ОСОБА_3 померла ще 8 грудня 2018 року.

В судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про народження ОСОБА_2 (а.с.12), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.13), свідоцтво про смерть ОСОБА_3 (а.с.14), Витяг з актів цивільного стану громадян про смерть (а.с.15), довідка з місця проживання спадкодавиці (а.с.16), договір купівлі-продажу квартири (а.с.17-18), технічний паспорт на квартиру (а.с.19), інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20-21), заповіт (а.с.22), Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.23), постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.24), копія спадкової справи на майно ОСОБА_3 (а.с.46-60).

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року «… суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…».

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про народження ОСОБА_2 (а.с.12), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.13), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги та містять в собі інформацію стосовно предмету спору, а саме наявність родинних стосунків між позивачем та ОСОБА_3 як сином та матір`ю; з батьком позивача - ОСОБА_8 вона була розлученою з 1 жовтня 1998 року.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про смерть ОСОБА_3 (а.с.14), Витяг з актів цивільного стану громадян про смерть (а.с.15), довідку з місця проживання спадкодавиці (а.с.16), заповіт (а.с.22), Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.23), постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.24), копію спадкової справи на майно ОСОБА_3 (а.с.46-60), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт смерті ОСОБА_3 8 грудня 2018 року, а відтак і факт відкриття спадщини після її смерті, місце відкриття спадщини, наявність заповіту, складеного за її життя та посвідченого нотаріально, звернення позивача із заявою про прийняття спадщини та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва.

Суд вважає належними доказами: технічний паспорт на квартиру (а.с.19), інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20-21), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме обсяг спадкового майна, належного за життя ОСОБА_3 .

Суд вважає належним доказом: покази свідка ОСОБА_5 , які в сукупності з іншими дослідженими судом доказами підтверджують факт проживання ОСОБА_3 до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, про її смерть стало відомо навесні 2019 року з офіційних даних, за якими вона значилась померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що Саксаганським районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області ІНФОРМАЦІЯ_2 складено актовий запис за №228 з внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй за життя на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17 березня 2014 року житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 22,7 кв.м.

Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 30 березня 2015 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А., зареєстрований в реєстрі за №463, за яким належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вона заповіла ОСОБА_2 , який доводиться їй рідним сином (а.с.22).

Крім того, як слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, 12 грудня 2016 року ОСОБА_3 склала ще один заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А., зареєстрований в реєстрі за №2158 (а.с.59). Обидва заповіти є чинними.

При цьому спадкоємців, які б в силу ст.1241 ЦК України мали право на обов`язкову частку у спадщині, в ході судового розгляду не встановлено.

Як визначено ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як визначено ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав відлік відповідно з дати її смерті та закінчився 8 червня 2019 року.

В розумінні ст.1269 ЦК України, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З 20 березня 2014 року та до дня смерті ОСОБА_3 значилась зареєстрованою та проживала сама за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16), що також підтвердила допитана судом в якості свідка ОСОБА_5 та не оспорював позивач.

З метою оформлення спадкових прав після смерті матері, ОСОБА_2 , діючи через свого представника за довіреністю - Мальцеву А.В. , 18 липня 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Саяпіної І.Г. із заявою про прийняття спадщини (а.с.47). Нотаріусом заяву прийнято, зареєстровано в реєстрі та заведено спадкову справу за №45/2019 (номер в реєстрі 64475833). Натомість у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою нотаріуса від 18 липня 2019 року відмовлено у зв`язку з пропуском спадкоємцем визначеного законом 6-місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини з дня її відкриття (а.с.24).

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Так, в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Посилання позивача на поважність пропуску строку як-то проживання в м. Маріуполь, що є віддаленим від останнього місця проживання ОСОБА_3 , необізнаність з дійсною датою її смерті та помилкові відомості про дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає доречними, такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у тому числі показами свідка ОСОБА_5 . До того ж ОСОБА_3 . хоча й померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак за даними відділу реєстрації місця проживання громадян дата її смерті вказана - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16), яку й початково було повідомлено позивачеві.

В силу ст.12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових.

Наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, пов`язані з тим, що він з об`єктивних причин не зміг своєчасно подати заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, суд визнає поважними та такими, що виправдовують несвоєчасність подання ним заяви, а відтак є підставою для поновлення та захисту його спадкових прав. У зв`язку з цим на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_2 із визначенням йому додаткового строку тривалістю в 2 місяці, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , який слід обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини, за відсутності спадкового спору стосовно прийняття спадкового майна, є підставою для оформлення за спадкоємцем спадкових прав у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 268, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_2 - адвоката Примакова Костянтина Олексійовича до Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) додатковий строк тривалістю в 2 (два) місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Додатковий строк обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 4 листопада 2019 року.

Головуючий суддя В.М. Прасолов