Справа № 134/1428/17
Провадження № 22-ц/801/2184/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуСправа № 134/1428/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2019 року, постановлену суддею Піщанського районного суду Вінницької області Гринишиною А.А.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Крижопільська селищна рада про зобов`язання до вчинення дій, а ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , Крижопільської селищної ради про визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Крижопільською селищною радою та ОСОБА_1 недійсним.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ФОП ОСОБА_2 , оскільки Крижопільська селищна рада 02.03.2015 уклала договір оренди спірної земельної ділянки саме із фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 ..

Після чого відповідач ОСОБА_2 на підставі ч.5 ст.51 ЦПК України заявила вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених нею внаслідок необґрунтованих дій позивача, а саме витрат, пов`язаних з підготовкою зустрічного позову, змін до нього та участь у судових засіданнях з виїздом в іншу місцевість та витрат на професійну правничу допомогу, всього в сумі 19323,80 грн. Також ОСОБА_2 просила її зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Позивач заперечив щодо стягнення з нього таких витрат та подав заяву , в якій вказує на безпідставність та не обґрунтованість вимог відповідача , просить відмовити їй у задоволенні даної заяви.

Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2019 року клопотання ОСОБА_1 було задоволено. Замінено неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного ФОП ОСОБА_2 ..

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Крижопільської селищної ради про визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Крижопільською селищною радою та ОСОБА_1 недійсним - залишено без розгляду.

Клопотання ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19323,80 гривень.

Не погодившись з такою ухвалою позивач ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що ухвала постановлена судом з порушення норм процесуального права, при цьому не повно з`ясовані обставини справи, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, тому просить її скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви в цій частині відмовити в повному обсязі.

В якості основного доводу скаржник посилався на ту обставину, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, так як відповідач не довела належними доказами обґрунтованість понесених судових витрат. ОСОБА_2 суду не надала документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, оскільки витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Ухвала Піщанського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2019 року в частині заміни неналежного відповідача на належного ФОП ОСОБА_2 та залишення зустрічного позову без розгляду сторонами не оскаржується, а тому в силу вимог ст. 367ЦПК України та роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

В свою чергу ОСОБА_2 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат за зустрічним позовом, а саме стягуючи з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19323,80 гривень, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що склад та розмір витрат пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, підтверджується договором №22 від 22.05.2018, додатковою угодою від 06.11.2018, ордером серії ВН №065257, розрахунком витрат за надану правничу допомогу (Т.2 а.с. 62), актом прийняття наданих послуг від 10.05.2019, переліком наданих послуг та робіт, складністю справи, часом, який було витрачено адвокатом на надання юридичної допомоги та враховано віддаленість суду.

При цьому суд зазначив, що заявлений розмір є обґрунтованим та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Однак з таким висновком апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до ч.5 ст.51 ЦПК України відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Крижопільська селищна рада про зобов`язання до вчинення дій.

В ході розгляду справи позивачу стало відомо, що між ОСОБА_2 та Крижопільською селищною радою 02.03.2015 укладено договір оренди спірної земельної ділянки, саме як із фізичною особою підприємцем.

Тому позивач звернувся в суд з заявою про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи спір щодо судових витрат, суд першої інстанції виходив із того, що заявлений розмір є обґрунтованим та співмірним із заявленими вимогами.

На підтвердження витрат понесених ОСОБА_2 при розгляді справи у суді першої інстанції за професійну правничу допомогу адвокатом Ломаченським В.П., відповідач надала договір №22 від 22.05.2018 (Т.2 а.с. 63), додаткову угоду від 06.11.2018 (Т.2 а.с. 61), розрахунок витрат за надану правничу допомогу (Т.2 а.с. 62) та акт прийняття-передачі виконаних робіт адвокатом від 10.05.2019 (Т.2 а.с. 77).

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, оскільки в договорі не вказані умови оплати роботи адвоката, не надано акт про надання правничої допомоги та не надано жодних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд не звернув увагу, що відсутні документи, які б підтверджували фактичну оплату послуг адвоката в розмірі 19323,80 гривень. Серед таких можуть бути : квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат.

За замістом положень ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-якого підтвердження, що ОСОБА_2 понесла витрати по даній справі суду не надано, тобто не надано доказів на підтвердження своїх вимог в заяві.

А тому понесені відповідачем судові витрати в порядку ч.5 ст. 51 ЦПК України задоволенню не підлягають.

З викладеного випливає, що суд формально підійшов до вирішення питання прийняття про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, не повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскаржувана ухвала в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат, а саме стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19323,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2019 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат - відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2019 року.

Головуючий М. М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т. М. Шемета