КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/715/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю слідчого та прокурора.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

Ухвалою апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю слідчого та прокурора прийнято до провадження Київського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Волошиної В.М., суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

10 квітня 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів Держави України в особі Державної казначейської служби України, Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.06.2016 він звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Ірпінського відділення поліції. На заяву реагування не відбулося, а тому звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.02.2018 скаргу було задоволено та зобов'язано було внести заяву до ЄРДР. Вважає, що діями працівників правоохоронних органів йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що змушений був порушити звичайний ритм життя, звертатись зі скаргами за захистом порушеного права та витрачати свій особистий час.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю слідчого та прокурора відмовлено.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року здійснено розподіл судових витрат (а.с. 103-104).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року виправлено допущену описку у тексті рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 червня 2018 року (а.с. 106-107).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн. за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні дійсних обставин справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що ухвалою суду, яка набрала чинності, встановлено протиправну бездіяльність уповноважених осіб Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області, тому позивач, як особа, що звернулася із заявою про кримінальне правопорушення, має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю та про наявність підстав її відшкодування. До того ж, судом першої інстанції не встановлені фактичні обставини, неправильно витлумаченні норми ст.23, 1174, 1176 ЦК України, а також, не враховані правові висновки Верховного Суду України від 25 травня 2016 року по справі №6-440цс16 та від 21 лютого 2018 року по справі №№522/22008/15. Просив врахувати, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не застосовується до встановлених правовідносин.

У своєму відзиві (а.с.123-128) Києво-Святошинська місцева прокуратура Київської області на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 зазначала, що рішення суду є законним та обгрунтованим. В обгрунтування своїх доводів вказувала, що правові підстави до задоволення позову ОСОБА_3, відсутні. Просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На неодноразові судові засідання призначені в приміщенні Київського апеляційного суду відповідачі Держави України в особі Державної казначейської служби України, Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області не з'явилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів Держави України в особі Державної казначейської служби України, Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в судові засідання, які про час і місце розгляду справи повідомлялися, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог не надав належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди, відсутній причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні, а тому правові підстави до задоволення позову відсутні.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, рішення суду не відповідає вимогам вищезазначеної норми, при його ухваленні суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 14.06.2016 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Ірпінського відділу поліції. На заяву реагування не відбулось, а тому подав до суду скаргу на бездіяльність зазначеного органу.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у заяві ОСОБА_5 від 14.06.2016.

Зобов'язано компетентну службову особу (слідчого) Ірпінського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у заяві ОСОБА_3 від 14.06.2016 №В-668, розпочати досудове розслідування та надати заявнику ОСОБА_3 витяг із ЄРДР.

Так як вищезазначеною ухвалою, яка набрала чинності, встановлено протиправну бездіяльність слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, то погодитись з висновком суду першої інстанції з приводу того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо спричинення йому моральної шкоди та відсутність правових підстав до задоволення позову не можна дивлячись на таке.

Положенням ст.1174 ЦК України, на яку посилався і позивач, як у позовній заяві, так і апеляційній скарзі, визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цієї особи.

За правилами ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, вимог закону, не надав оцінку всім доказам у справі і прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. При цьому, апеляційний суд погоджується з доводами та обґрунтуваннями моральної шкоди позивачем, які вищевикладені.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 червня 2018 року скасувати. Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 500 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: