КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року

справа 757/38368/15-ц

провадження № 22-ц/824/1407/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «Київобленерго», ОСОБА_3

треті особи - Приватне підприємство «Білдгрупменеджмент», Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальне підприємство «СІТІ-СЕРВІС»

особа, що подала апеляційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» - РостолопиЄвгенії Григорівни, представника Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» - Накутної Софії Олександрівни, представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» - Ростолопи Євгенії Григорівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року у складі судді Батрин О.В. в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», ОСОБА_3, треті особи: Приватне підприємство «Білдгрупменеджмент», Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальне підприємство «СІТІ-СЕРВІС», про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 04 вересня 2015 року до договору про постачання електричної енергії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», ОСОБА_3, треті особи: Приватне підприємство «Білдгрупменеджмент», Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальне підприємство «СІТІ-СЕРВІС», про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 04 вересня 2015 року до договору про постачання електричної енергії №220059508 від 25 червня 2013 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», ОСОБА_3, треті особи: Приватне підприємство «Білдгрупменеджмент», Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальне підприємство «СІТІ-СЕРВІС», про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 04 вересня 2015 року до договору про постачання електричної енергії задоволено.

Визнано недійсною додаткову угоду №1 від 04 вересня 2015 року до договору про постачання електричної енергії №220059508 від 25 червня 2013 року, укладену представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Київобленерго».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року апеляційні скарги представників третьої особи Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» - Ростолопи Євгенії Григорівни та Накутної Софії Олександрівни відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року касаційні скарги Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Київського апеляційного суду.

В поданій апеляційній скарзі представник Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» - Ростопола Є.Г. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що додаткова угода про розірвання договору про постачання електричної енергії укладена ОСОБА_3 в інтересах позивача на підставі довіреності, яка не була скасована. Позивач на надав належних доказів на підтвердження того, що на момент укладення цієї угоди він втратив довіру до ОСОБА_3, яка в свою чергу діяла в супереч його інтересам на підставі зловмисної домовленості з ПАТ «Київобленерго» та ПП «Білдгрупменеджмент» та позбавила свого довірителя використовувати розподільчий пристрій. На момент звернення ОСОБА_3 до ПАТ «Київобленерго» із заявою про розірвання договору про постачання електричної енергії забудовником розподільчого пристрою було ПП «Білдгрупменеджмент». Позивач не був власником РП-54. Суд помилково посилається на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2016 року, оскільки нею не встановлено факту виникнення, припинення чи переходу права власності на РП-54.

Крім того, оспорюваним договором не порушено права позивача, оскільки позивачем не доведено, що у належних йому будинках припинено електропостачання та те, що він не має можливості укласти новий договір з ПАТ «Київобленерго» про постачання електричної енергії.

В поданій апеляційній скарзі представник ПП «Білдгрупменеджмент» - Накутна С.О. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що позивачем не доведено, що внаслідок укладення оспорюваного договору він зазнав негативних наслідків, оскільки будинки, які були ним збудовані були передані для подальшого обслуговування до ТОВ «КП «Сіті-Сервіс». Крім того, між ТОВ «Київобленерго» та мешканцями цих будинків укладено договори про постачання електричної енергії. ОСОБА_3, уклала оспорюваний договір на підставі довіреності, яка не була скасована позивачем.

Також зазначає, що матеріали справи не містять відомостей, що оспорюваний договір був укладений представником позивача у зв'язку зі зловмисною довіреністю з другою стороною у власних інтересах або в інтересах інших осіб.

В поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Євразіябуд трейд» - Ростолопа Є.Г. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що єдиним замовником будівництва та власником РП-54 було ПП «Білдгрупменеджмент», від якого в подальшому право власності перейшло до ТОВ «Євразіябуд трейд».

Вказує, що позивачем не доведено умислу його представника ОСОБА_3 при укладенні оспорюваного договору. Позивачем не було скасовано або відкликано довіреність, видану на її ім'я. Крім того, позивач подав заяву про обмеження кола осіб, які можуть вчиняти від його імені дії, лише щодо зміни власника розподільчих пристроїв, дана заява не містить заборон щодо підписання ОСОБА_3 інших договорів.

У запереченнях на апеляційну скаргу Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що ОСОБА_3 при укладенні оспорюваного договору діяла всупереч інтересам позивача, в результаті зловмисної домовленості. Внаслідок укладення оспорюваного договору позивачу завдано негативних наслідків, оскільки поза його волею було розірвано договір про постачання електричної енергії.

У запереченнях на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що товариство неправомірно набуло права на розподільчий пристрій без належних на те підстав. Додаткова угода №1 від 04 вересня 2015 року до договору про постачання електричної енергії №220059508 від 25 червня 2013 року є недійсною, оскільки укладена ОСОБА_3, яка в свою чергу діяла в супереч інтересам позивача на підставі зловмисної домовленості з ПАТ «Київобленерго» та ПП «Білдгрупменеджмент» та позбавила свого довірителя використовувати розподільчий пристрій.

В судове засідання представник ПП «Білдгрупменеджмент», представник ТОВ «Євразіябуд трейд» не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

В судовому засіданні представник ПАТ «Київобленерго» апеляційні скарги підтримала, просила задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3 та представник ТОВ «Комунальне підприємство «СІТІ-СЕРВІС» не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова угода про розірвання договору про постачання електричної енергії укладена внаслідок зловмисної домовленості між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності в інтересах позивача, що завдано позивачу негативних наслідків.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25 червня 2013 року між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_2 було укладено договір про постачання електричної енергії № 220059508 (а.с. 12-21 т.1).

Даний договір було укладено до розподільчої підстанції типу КТПБУ-2x630кВА-10/0,4 та з монтажу додаткового обладнання в РП № 13.

Забудовником розподільчої підстанції виступав позивач, що підтверджується відповідними рішенням про погодження технічного проекту від 07 вересня 2012 року, технічними умовами, актом прийому-передачі виконаних робіт, актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, актом підтвердження готовності електроустановки до роботи, актом обстеження електроустановки після виконання будівельно-монтажних та налагоджувальних робіт, актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію (а.с. 134-146 т.1).

Відповідно до умов вказаного договору про постачання електричної енергії, постачальник - ПАТ «Київобленерго» продає електричну енергію споживачу ОСОБА_2 для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, а споживач сплачує вартість використаної електроенергії. Строк дії договору визначено до 31 грудня 2013 року з продовженням дії на наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодною із сторін не подано письмову заяву про припинення дії договору або перегляд його умов. У випадку, якщо споживач користується об'єктом на підставі договору оренди, то строк дії договору визначено до 29 грудня 2016 року (пункт 9.4 договору).

29 квітня 2011 року позивач видав довіреність на представництво його інтересів ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М. С. (а.с. 22-25 т. 1).

Строк дії довіреності визначено до 29 квітня 2016 року.

21 листопада 2014 року ОСОБА_2 подав до ПАТ «Київобленерго» заяву, в якій зазначив, що його інтереси може представляти лише ОСОБА_8 або він сам особисто (а.с. 147 т.1).

25.08.2015 року право власності на розподільчий пристрій АДРЕСА_1 зареєстровано за ПП «Білдгрупменеджмент» (а.с. 104 т.1).

03 вересня 2015 року ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_2, подала до ПАТ «Київобленерго» заяву про розірвання договору про постачання електричної енергії № 220059508 від 25 червня 2013 року у зв'язку з переходом права власності на розподільчу підстанцію до ПП «Білдгрупменеджмент» (а.с. 79 т.1).

04 вересня 2015 року між представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ПАТ «Київобленерго» укладено додаткову угоду № 1 до договору про постачання електричної енергії № 220059508 від 25 червня 2013 року, за умовами якої договір про постачання електричної енергії втрачає чинність з 04 вересня 2015 року (а.с. 84 т.1).

20 лютого 2016 року право власності на розподільчий пристрій зареєстровано за ТОВ «КП «Сіті-Сервіс» (а.с. 168-169 т.1), а 11 травня 2016 року за ТОВ «Євразіябуд трейд» на підставі акту приймання-передачі від ПП «Білдгрупменеджмент» про внесення до статутного капіталу (а.с. 207-208 т.1).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року, яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду позов ОСОБА_2 до державного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Київській області Дахно А. М., реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПП «Білдгрупменеджмент», ПАТ «Київобленерго», про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дахно А.М. управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Київській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.08.2015 року №23879072 про державну реєстрацію права власності ПП «Білдгрупменеджмент» на розподільчий пристрій АДРЕСА_1 (а.с.117-124, 172-178 т.1).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року дійшов висновку, що на момент підписання спірної додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії ОСОБА_3 діяла від імені ОСОБА_2 на підставі дійсної, невідкликаної довіреності, приймаючи до уваги, що позивач не надав суду належних доказів, які підтверджують, що спірний договір був укладений представником позивача внаслідок зловмисної домовленості з ПАТ «Київобленерго», не довів факту завдання збитків, які настали внаслідок підписання спірного правочину, приймаючи до уваги той факт, що позивач не є власником розподільчої підстанції, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, повно і всебічно не з'ясував обставини справи.

Згідно ст. 237 ЦК України представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Нормами статей 203, 627 ЦК України закріплено, що правочин є чинним, якщо його зміст не суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасників є вільним і відповідає їхній волі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 232 ЦК передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ЦК України довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані у зв'язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Системний аналіз вказаної норми права дає підстави дійти висновку про те, що представник має діяти в інтересах особи, яку він представляє. Тому якщо він вступив у зловмисну домовленість з другою стороною і діяв при цьому у власних інтересах, нехтуючи інтересами особи, яку він представляв, і це доведено в суді, правочини мають визнаватися судом недійсними.

Таким чином, для визнання правочину недійсним з підстав передбачених ст. 232 ЦК України необхідні наступні умови: наявність домовленості представника однією сторони з іншою, умисел в діях представника, а саме, чи усвідомлював він, що вчиняє правочин в супереч інтересам довірителя та чи бажав ( або усвідомлював) несприятливі наслідки такого правочину для довірителя, виникнення внаслідок таких дій несприятливих наслідків для довірителя.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами по справі, спірна додаткова угода про розірвання договору про постачання електричної енергії була укладена на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 29.04.2011 року, що видана особисто позивачем та відповідно була чинною на час укладення правочину.

Спірний договір було укладено на умовах, зазначених у довіреності, згідно яких вбачається, що позивач уповноважив ОСОБА_3 на укладання та підписання договорів про внесення змін та доповнень до будь-яких договорів. Також у довіреності зазначено, що ОСОБА_3 має право подавати від імені позивача будь-які запити, клопотання, заяви (як письмові, так і усні), що стосуються виконання даної довіреності. Та обґрунтовувати інформацію, прохання і побажання, викладені в них.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому словосполучення «у своїх інтересах» слід розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам представлюваного, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

Тобто, вказана норма встановлює заборону на укладення правочину, в якому один і той самий представник одночасно виступає від імені декількох контрагентів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 укладаючи спірний правочин діяла в інтересах позивача як його представник.

Доказів того, що ОСОБА_3 діяла в супереч інтересам позивача на підставі зловмисної домовленості з ПАТ «Київобленерго» та ПП «Білдгрупменеджмент» та позбавила свого довірителя використовувати розподільчий пристрій матеріали справи не містять.

Вказаний правочин був вчинений ОСОБА_3 на користь позивача, а не особисто в своїх інтересах.

Крім того, Верховним Судом по даній справі встановлено, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі № 826/22650/15 скасовані постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року (касаційне провадження № К/9901/7458/18) із закриттям провадження у справі, у зв'язку з тим, що спір має вирішуватися судами за правилами ЦПК України, а тому обставини, які були встановлені адміністративними судами у цій справі, не можуть вважатись преюдиційними та підлягають встановленню у загальному порядку.

Тому, матеріалами справи підтверджено, що на момент укладення оспорюваного договору позивач не був власником розподільчого пристрою 54.

Аналіз вищезазначених документів, відсутність належного доказу на підтвердження того, що оспорюваний правочин укладено внаслідок зловмисної домовленості ОСОБА_3 з ПАТ «Київобленерго», факту завдання збитків, які настали внаслідок підписання спірного правочину, свідчить про недоведеність позивачем своїх тверджень, що він не мав наміру укласти додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії, не наділяв повіреного правом на укладення цього договору, що його дії не відповідали волевиявленню позивача.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» - Ростолопи Євгенії Григорівни задовольнити.

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» - НакутноїСофії Олександрівни задовольнити.

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» - Ростолопи Євгенії Григорівни задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», ОСОБА_3, треті особи: Приватне підприємство «Білдгрупменеджмент», Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальне підприємство «СІТІ-СЕРВІС», про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 04 вересня 2015 року до договору про постачання електричної енергії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді