Справа № 133/2601/18
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В складі головуючого - судді Сороки Д.В.
за участю секретаря судового засідання Бірюкової Т.П.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Козятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації колишнього члена родини,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації колишнього члена родини, в якому просить виселити ОСОБА_2 з житлового АДРЕСА_2
Свої вимоги мотивував тим, що згідно договору купівлі - продажу від 10.06.2003, реєстровий номер 743, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю., йому належить Ѕ частина жилого будинку з відповідними господарськими будівлями за АДРЕСА_2
Даний договір зареєстровано в структурному підрозділі ВООБТІ 10.06.2003 за № 430.
В даному будинку вони проживали спільно з його дружиною ОСОБА_2 , але шлюб між ними розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.01.2014. Після розірвання шлюбу відповідачка виїхала з будинку і не проживає в ньому майже п'ять років, з часу розлучення.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, але до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явилася двічі, хоча була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада Україна" про проведення судового розгляду в даній цивільній справі, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, повідомлень про причини неявки до суду від відповідача не надійшло. Заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надійшло, відзиву на позовну заяву також не надійшло.
За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно ст..264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема:
- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
Так, предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 10.06.2003, реєстровий номер 743, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю., ОСОБА_1 належить Ѕ частина жилого будинку з відповідними господарськими будівлями за АДРЕСА_2, який зареєстровано в структурному підрозділі ВООБТІ 10.06.2003 за № 430 (а.с. 6).
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 що вбачається з повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області (а.с. 12).
З рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.01.2014 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб розірвали (а.с. 7). Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 виїхала з будинку і не проживає в ньому майже п'ять років, з часу розлучення. Місце проживання на даний час її не відоме.
Не зняття відповідача з місця реєстрації створює суттєві перепони для здійснена позивачем своїх прав, як власника квартири та перешкоджає йому розпоряджатися будинком на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач майже п'ять років не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому, доказів того, що позивач або інші особи, чинили йому перешкоди у користуванні житлом не надано, також не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
В задоволенні позовних вимог про виселення необхідно відмовити, враховуючи ті обставини, що відповідач більше 5 років не проживає у спірному будинку.
Керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України ЦПК України, ч. 2 ст. ст. 16, 386, 405 Цивільного кодексу України, ст.71, 76 ЖК України,-
Позов задовільнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користуванням житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.
Примусово зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2
В іншій частині позову відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 01.03.2019.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, має право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ : підпис

З оригіналом вірно:

СУДДЯ - СЕКРЕТАР -

Дата документу 01.03.19