Ухвала

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 127/10534/18

провадження № 61-2856ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін народилась дочка ОСОБА_3, яка проживає зі своєю матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, і знаходиться на її утримані. ОСОБА_3 є студенткою І курсу денної форми навчання медичного факультету № 1 за спеціальністю «медицина» у навчальному закладі Вінницький національний медичний університет ім. М. І. Пирогова, термін навчання з 01 вересня 2017 року до 01 липня 2023 року. Для нормального існування дочки їй потрібні кошти на проїзд, харчування, одяг, придбання канцелярських товарів, медичної літератури, проте, ОСОБА_1 допомоги не надає, хоча є працездатною особою - військовослужбовцем, має постійне місце роботи та дохід, тобто може і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Виходячи з наведеного, положень статті 199 СК України, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_3 року до досягнення дочкою двадцяти трьох років.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім. М. І. Пирогова, в розмірі 1/4 частки доходу від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_3 року до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року в частині визначення розміру аліментів на повнолітню ОСОБА_3, яка продовжує навчання, змінено. Викладено резолютивну частину рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року у наступній редакції: «Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова, в розмірі 1/4 частки доходу від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до припинення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць». Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору за подання позовної заяву в сумі 704,80 грн. скасовано. Постановлено компенсувати за рахунок держави судовий збір за подання позовної заяви в сумі 704,80 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 1 057,20 грн.

01 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову та характер правовідносин у яких виник спір.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Доводи заявника про те, що ця справа має для нього та членів його сім'ї виняткове значення, оскільки сплата аліментів на користь позивача виключно негативно позначиться на його добробуті, на можливості відновити стан свого здоров'я та на можливості утримувати малолітнього сина і немічну матір, Верховний Суд відхиляє з урахуванням того, що такі доводи були предметом розгляду судів попередніх інстанцій в процесі розгляду справи та їм надано належну правову оцінку.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Також указані доводи не звільняють заявника від обов'язку, визначеного статтею 199 СК України, надавати матеріальну допомогу його повнолітній дочці від попереднього шлюбу, яка продовжує навчання.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак