Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/347/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року. Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Парій І.О.

з участю: секретаря Товт Т.В.

відповідача ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області Ковальського О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: відділ опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області, Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про позбавлення батьківських прав.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: відділ опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області, Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона та відповідач ОСОБА_1 від цивільного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з сином, не займається його вихованням. Просить суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, однак надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу в її відсутності (а.с.67,78).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сина він любить, купує періодично йому одяг та інші речі. Позивачка ОСОБА_3 забороняє йому відвідувати сина, в зв'язку з чим він звертався до органу опіки та піклування з заявою щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Аліменти за рішенням суду він сплачував систематично, але після того як позивачка заборонила бачитися з сином, заявила йому, що син не його, він перестав сплачувати, в зв'язку з чим виникла заборгованість. З дитячого садка «Сонечко» сина він не забирав, оскільки працював трактористом та мав нестійкий робочий час. На теперішній час йому відомо, що ОСОБА_5 не знаходиться в смт. Миколаївка та залишила сина ОСОБА_6 на свою матір. Просить суд відмовити позивачці в задоволенні позову.

Зацікавлена особа - представник Органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області Ковальський О.С. у судовому засіданні позов не підтримав та пояснив, що дійсно відповідач ОСОБА_1 звертався до органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Комісією з питань захисту прав дитини були встановлені дні та час побачення ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_1 із малолітнім сином ОСОБА_4, кожної третьої неділі місяця. Позивачка забороняє відповідачу бачитись з сином, він має бажання спілкуватись та виховувати сина ОСОБА_6.

Зацікавлена особа - представник Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився.

Вислухавши відповідача ОСОБА_1, думку начальника служби к справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області Ковальського О.С., вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області 27 лютого 2013 року (а.с14).

Неповнолітній ОСОБА_4, 05 грудня 2012 року проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області №56 від 08.08.2017 року та довідкою Миколаївської селищної ради Одеської області №811 від02 квітня 2018 року (а.с.6,10).

Згідно характеристики Олексївської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 08.08.2017 року ОСОБА_1, мешканець с. Василівка Миколаївського району Одеської області. За час проживання на території сільської ради на ОСОБА_1 скарг та заяв не надходило, на даний час працює без оформлення трудових відносин (а.с.18,19).

Згідно характеристики Олексївської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 02.04.2018 року ОСОБА_1 проживає на території сільської ради без реєстрації, за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе з доброї сторони, на даний час не працює. Власного житла не має. Скарг та заяв на ОСОБА_1 до сільської ради не надходило, компрометуючих даних сільська рада не має (а.с.19).

ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно (а.с.7,8).

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 власних будинків не мають, проживають в найманих будинках (а.с.12,19).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і етичний розвиток.

Згідно з п. 2 ч.1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК . Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язкам.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, намагається спілкуватись з сином, брати участь в його вихованні.

Як вбачається з копії Витягу протоколу комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області від 13 червня 2018 року №5 ОСОБА_1 звертався до Органу опіки та піклування з заявою щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 були встановлені дні та час побачення із малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної третьої неділі місяця із 08 години 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин (а.с.82-83).

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно письмового висновку Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області від 12 листопада 2018 року № 03/01-36/3327 вбачається, що Орган опіки та піклування Миколаївської РДА Одеської області вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.68-69).

Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд дійшов висновку, що взадоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: відділ опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області, Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про позбавлення батьківських прав необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: відділ опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області, Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя: І.О.Парій