_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4084/19
Провадження № 2-о/520/137/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2019 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Белінська Ганна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: м. Одеса, 2-й АДРЕСА_1), заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місце знаходження 65039, м. Одеса, вул. вул. Середньофонтанська, 30Б), про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2, місце смерті м. Донецьк, яка настала 28.08.2016 року, допустити негайне виконання рішення та звернути його до виконання. При цьому заявник, посилається на те, що на тимчасово окупованій території України 28.06.2016 року помер її дід ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так як, м. Донецьк є непідконтрольною територією України, заявник на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» змушена звертатися до суду із заявою, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

До судового засідання заявник та представник заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області не з'явилися, повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є спадкоємицею ОСОБА_2, про що суду надано заповіт, посвідчений 28.11.2003 року державним нотаріусом Девятої донецької державної нотаріальної контори, відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все належне йому майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, і на що він за законом матиме право, у тому разі належну йому квартиру номер сімнадцять, що знаходиться в місті Донецьку, вулиця Полоцька, в будинку номер двадцять «в», заповів ОСОБА_3.

Заявником ОСОБА_1 суду надано письмові докази, з яких вбачається, що до укладення шлюбу прізвище заявника було «Болотова». На теперішній час заявник зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідно до довідки від 07.12.2017 року №2448 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підтвердження заявлених ОСОБА_1 вимог щодо встановлення факту смерті 28.06.2016 року її діда громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом досліджено надані заявником письмові докази, а саме:

-Лікарське свідоцтво про смерть №1981 від 01.07.2016 року, видане Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР, з якого вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 28.06.2016 року вдома за адресою: м. Донецьк, вул. Полоцька, буд. 20 «в», кв. 17, причина смерті: набряк легенів та головного мозку, атеросклеротична хвороба серця;

-Свідоцтво про смерть 05.07.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у м. Донецьк, актовий запис № 663. Свідоцтво серії ДНР № 034175, видане Будьонівським відділом записів актів громадянського стану м. Донецька Державної ОСОБА_5 Міністерства юстиції ДНР 05.07.2016 року;

-Договір №2032/2939 від 01.07.2016 року на поховання ОСОБА_2 та посвідчення №2939 про те, що померлого 28.02.2016 року ОСОБА_2 поховано на міському кладовищі №1.

Судом досліджено відмову у проведенні реєстрації смерті від 22.02.2019 року №1901/15-47, видану на звернення ОСОБА_1, згідно з якою аналіз документів, представлених заявником, свідчить, що надане свідоцтво про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України.

Згідно розпорядження № 1275-р Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, вказаною територією, зокрема, являється і м. Луганськ.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до положень розпорядження № 1275-р Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року, місце смерті діда заявника ОСОБА_2, а саме: м. Донецьк України, є територією на якій здійснюється антитерористична операція.

17.03.2015 року Верховною Радою України прийнято постанову «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» .

Враховуючи, що м. Донецьк України відповідно до розпорядження № 1275-р Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року є територією на якій здійснюється антитерористична операція, тобто є територією, що непідконтрольна Україні, та приймаючи до уваги постанову Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин підлягають застосування положення ст. 317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до положень ст. 9 Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що Лікарське свідоцтво про смерть №1981 від 01.07.2016 року, Свідоцтво про смерть ОСОБА_2, серії ДНР № 034175, видане Будьонівським відділом записів актів громадянського стану м. Донецька Державної ОСОБА_5 Міністерства юстиції ДНР 05.07.2016 року, та посвідчення №2939 про те, що померлого 28.02.2016 року ОСОБА_2 поховано на міському кладовищі №1, не створюють правових наслідків, однак посвідчують факт смерті ОСОБА_2 на території м. Донецьк.

Положеннями ст. 317 ЦПК України регулюються особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1, будучи онукою померлого, правомірно звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України та її заява підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтована та доведена.

Керуючись ст. ст. 4, 81, 263-265, 317 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: м. Одеса, 2-й АДРЕСА_1), заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місце знаходження 65039, м. Одеса, вул. вул. Середньофонтанська, 30Б), про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України, задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого в м. Донецьк 05.07.2016 року.

Вказане рішення є підставою для здійснення державної реєстрації факту смерті у м. Донецьк Україна, 05.07.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Васильків О. В.