Справа № 473/4129/18
РІШЕННЯ

іменем України

"21" лютого 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Заблоцької М.М., позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з таким позовом в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказувала, що рішенням виконавчого комітету Олександрівської селищної ради від 26 червня 2008 року №131 їй для постійного проживання було виділено житлове приміщення (квартиру) №6 в житловому будинку №1 по вул. Радянській (пізніше - Одеська) в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області. Цим же рішенням позивачці надано дозвіл на реєстрацію в квартирі. ОСОБА_1 вселилася до квартири, зареєструвала своє місце проживання у встановленому законом порядку, тривалий час мешкала за місцем реєстрації, сплачувала комунальні платежі.

Проте рішенням виконавчого комітету Олександрівської селищної ради від 09 червня 2017 року №37 КП «Орбіта» надано дозвіл на демонтаж житлового будинку по вул. Одеській, 1 в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області з подальшою реалізацією будівельних матеріалів. Цим же рішенням надано доручення за виручені від реалізації будівельних матеріалів кошти всім мешканцям будинку, які вчасно розрахувалися за комунальні послуги, надати грошову компенсацію.

На виконання вказаного рішення житловий будинок було демонтовано (знесено).

В звязку з цим позивачка звернулася до відповідача з заявою про передачу їй в користування іншого житла. Проте вимогу ОСОБА_1 було проігноровано, також остання не отримала передбачену рішенням від 09 червня 2017 року №37 грошову компенсацію.

В звязку з цим позивачка без вирішення у встановленому законом порядку питання щодо її виселення або позбавлення права користування наданим їй житловим приміщенням, фактично була позбавлена права на житло без надання аналогічного житлового приміщення або справедливої компенсації.

Тому ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 111, 113 ЖК України просила зобовязати відповідача надати їй інше житлове приміщення (квартиру) взамін знесеного.

Своєю ухвалою від 12 листопада 2018 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в загальному позовному провадженні, також призначив на 21 листопада 2018 року проведення підготовчого судового засіданні.

05 грудня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву в якому останній позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. При цьому вказував, що рішенням виконавчого комітету Олександрівської селищної ради від 26 червня 2008 року №131 позивачці було виділено житлове приміщення (квартиру) №6 в житловому будинку №1 по вул. Радянській (пізніше - Одеська) в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області. Цим же рішенням позивачці надано дозвіл на реєстрацію в квартирі. ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання в квартирі, проте за місцем реєстрації фактично не мешкала та не дбала про збереження житлового приміщення (яке було надано їй в занедбаному стані), не сплачувала комунальні платежі, а житло продовжувало числитись за попереднім користувачем ОСОБА_4

27 червня 2016 року в житловому будинку №1 по вул. Одеській в с. Трикратне Вознесенського району сталася пожежа, внаслідок чого житлове приміщення було визнано непридатним для проживання. В звязку з цим відповідачем, як власником будинку, було надано доручення КП «Орбіта» (балансоутримувачу будинку) на знесення житла з подальшою реалізацією будівельних матеріалів та сплатою грошової компенсації усім мешканцям будинку, які вчасно розрахувалися за комунальні послуги.

Тому, оскільки ОСОБА_1 не мешкала в квартирі та не сплачувала комунальні платежі, а тому остання не має права на отримання іншого житлового приміщення або відповідної грошової компенсації.

05 грудня 2018 року позивачка ОСОБА_1 надала суду відповідь на відзив в якому вказувала, що вона отримала від відповідача в користування квартиру на законних підставах, зареєструвалася та вселилася до житла, провела в ньому поточний ремонт, постійно проживала в житловому приміщенні (за винятком періодів виїзду на тимчасові заробітки), сплачувала необхідні комунальні платежі. На час знесення будинку позивачка була належним користувачем розташованої в ньому квартири та не була позбавлена у встановленому законом порядку права користування житловим приміщенням, а тому має право на отримання аналогічного житла взамін знесеного та на це право не може вплинути наявність у неї заборгованості по комунальним платежам.

Своєю ухвалою від 27 грудня 2018 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Крім цього звертав увагу суду на те, що ОСОБА_1 не була поставлена на квартирний облік, а у власності відповідача немає іншого житлового приміщення для передачі в користування позивачки, а тому вимоги останньої вважав безпідставними.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, показання допитаної в якості свідка позивачки ОСОБА_1, а також свідків ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, в судовому засіданні з пояснень учасників справи та письмових доказів встановлено, що до червня 2016 року (включно) у власності Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області перебував багатоквартирний житловий будинок №1 по вул. Радянській (пізніше - Одеська) в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області. Житловий будинок перебував на балансі та обслуговуванні КП «Орбіта».

Рішенням виконавчого комітету Олександрівської селищної ради від 26 червня 2008 року №131 ОСОБА_1 для постійного проживання було виділено житлове приміщення (квартиру) №6 в житловому будинку №1 по вул. Радянській в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області. Цим же рішенням позивачці надано дозвіл на реєстрацію в квартирі.

На момент передачі в користування квартира, як і житловий будинок №1 по вул. Радянській в с. Трикратне Вознесенського району в цілому, перебували в незадовільному стані, що визнано учасниками справи, підтверджено показаннями свідків та іншими матеріалами справи (а.с. 14, 48).

ОСОБА_1 провела поточний ремонт та вселилася до квартири, зареєструвала своє місце проживання у встановленому законом порядку, тривалий час мешкала за місцем реєстрації, повністю сплатила борг за обслуговування квартири та протягом червня грудня 2008 року сплачувала поточні комунальні платежі.

27 червня 2016 року в житловому будинку сталася пожежа.

За наслідками пожежі за замовленням КП «Орбіта» проведено експертне дослідження технічного стану будинку.

Згідно звіту ФОП ОСОБА_7 від 01 вересня 2016 року про вартість та технічний стан будинку, станом на дату проведення дослідження фізичний знос житлового будинку №1 по вул. Одеській в с. Трикратне Вознесенського району становив 85%, його ринкова вартість 104 750 грн., будинок знаходився в незадовільному стані та був непридатним для використання за призначенням.

Рішенням виконавчого комітету Олександрівської селищної ради від 09 червня 2017 року №37 КП «Орбіта» надано дозвіл на демонтаж житлового будинку по вул. Одеській, 1 в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області з подальшою реалізацією будівельних матеріалів. Цим же рішенням надано доручення за виручені від реалізації будівельних матеріалів кошти всім мешканцям будинку, які вчасно розрахувалися за комунальні послуги, надати грошову компенсацію.

З пояснень учасників справи та показань свідків встановлено, що на час розгляду справи житловий будинок №1 по вул. Одеській в с. Трикратне Вознесенського району демонтовано (знесено).

З матеріалів справи також вбачається, що в звязку із знесенням будинку, в якому знаходилася передана їй в користування квартира, позивачка звернулася до відповідача з заявою про передачу їй в користування іншого житла. Проте вимогу ОСОБА_1 було проігноровано, також остання не отримала передбачену рішенням від 09 червня 2017 року №37 грошову компенсацію.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону (ст. 1 ЖК України).

Згідно ст. 110 ЖК України громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню.

У ч. 2 ст. 7 ЖК України визначено, що непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.

Висновок про непридатність жилих будинків (приміщень) для проживання робиться на підставі їх обстежень, що проводяться за правилами «Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 р. № 189.

Виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів розглядає подані комісією матеріали і приймає рішення щодо придатності жилого будинку (жилого приміщення) для проживання.

В разі неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту житлово-експлуатаційна організація вносить до виконкому районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів пропозицію про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 111 ЖК України, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв'язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

При цьому, «Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила) визначено підстави постановки на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і в цей перелік не включено випадки знесення житлового будинку.

Згідно п. 37 Правил жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на квартирному обліку, крім випадків, передбачених законодавством, Житловим кодексом, цими Правилами та іншими актами законодавства, а також випадків надання жилих приміщень за рішенням Ради Міністрів СРСР і Ради Міністрів УРСР.

Отже, законодавець не пов'язує обов'язок надання квартири з постановкою на квартирний облік у випадку, передбаченому ст. 111 ЖК України (рішення Верховного Суду України від 21 березня 2007 року по справі № 6-6489кс04; ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2016 року у справі №554/9560/14), а тому доводи представника відповідача ОСОБА_3 в цій частині не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів представника відповідача про те, що ОСОБА_1 за місцем реєстрації не мешкала та не дбала про збереження житлового приміщення, не сплачувала комунальні платежі, то в цій частині вони спростовуються:

-показаннями допитаної в якості свідка позивачки ОСОБА_1, яка пояснила, що в 2008 році вона вселилася до переданої їй в користування квартири, зареєструвалася за місцем свого проживання, провела разом з братом поточний ремонт житла (що було в надзвичайно поганому, занедбаному стані), повністю погасила борг за обслуговування будинку та сплачувала комунальні платежі, однак в подальшому припинила їх сплачувати в зв'язку з ненаданням необхідних послуг. ОСОБА_1, незважаючи на відключення будинку від газо водопостачання та водовідведення, періодичне припинення постачання електроенергії, продовжувала мешкати в квартирі, періодично виїжджала на тимчасові (сезонні) заробітки. Весною 2016 року вона вчергове виїхала на заробітки на літній період, а повернувшись з'ясувала, що житловий будинок, в якому знаходилася передана їй в користування квартира було вирішено демонтувати в звязку з пожежею;

-показаннями свідка ОСОБА_1, який пояснив, що в 2008 році позивачка вселилася до переданої їй в користування квартири, зареєструвалася за місцем свого проживання та провела за його допомогою поточний ремонт житла (що було в надзвичайно поганому, занедбаному стані). Незважаючи на відключення будинку від газо водопостачання та водовідведення, періодичне припинення постачання електроенергії, позивачка продовжувала мешкати в квартирі, періодично виїжджаючи на тимчасові (сезонні) заробітки. На період виїзду сестри він здійснював нагляд за квартирою. Знає, що позивачка мешкала в квартирі до 2015 року (включно), після цього він її не навідував;

-частково показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що житловий будинок по вул. Одеській, 1 в с. Трикратне Вознесенського району був частково заселений до 2012 2013 років, після цього фактично не використовувався для проживання;

-копією паспорта ОСОБА_1 про реєстрацію в квартирі з 01 серпня 2008 року (а.с. 6);

-частково копією розрахункової книжки КП «Орбіта» (а.с. 7-8), згідно якої ОСОБА_1, як споживачу, було видано розрахунковий документ для розрахунку за обслуговування квартири АДРЕСА_1, остання протягом 2008 року за місцем мешкання сплачувала комунальні платежі;

-частково копією характеристики на ОСОБА_1, виданої депутатом Олександрівської селищної ради ОСОБА_8 (а.с. 113), згідно якої позивачка станом на 13 лютого 2013 року була зареєстрована та мешкала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Що стосується показань свідка ОСОБА_5 та інформації довідки КП «Орбіта» від 20 листопада 2018 року (а.с. 48) про те, що ОСОБА_1 до наданого їй житлового приміщення не вселялася та в ньому не проживала, а також показань свідка ОСОБА_5 про те, що позивачка договір на обслуговування квартири не укладала та не сплачувала комунальні платежі, то вони повністю спростовані в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_1, ОСОБА_1, копією розрахункової книжки КП «Орбіта», копією характеристики на ОСОБА_1

Решта доводів представника відповідача, а саме щодо наявності у позивачки заборгованості по комунальним платежам та відсутності у відповідача можливості надати інше житлове приміщення суд відхиляє, оскільки вказані обставини не є такими, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим з пояснень учасників справи, показань свідків (ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6Л.), письмових доказів (а.с. 14, 48) вбачається, що вже на момент передачі позивачці квартири в користування житловий будинок по вул. Радянській, 1 в с. Трикратне Вознесенського району не відповідав необхідним санітарним та технічним вимогам, перебував в аварійному стані, а з 2013 року фактично був непридатним для проживання (відключені всі комунікації, пізніше - відбулася пожежа), а тому тимчасова відсутність ОСОБА_1 за місцем зареєстрованого проживання в звязку з технічним станом будинку та виїздом на заробітки свідчить про відсутність її за місцем реєстрації з поважних причин. Таким чином остання не втратила право користування житловим приміщенням.

За встановлених обставин суд вважає, що позивачка на підставі ст. 111 ЖК України має право на отримання, а відповідач зобовязаний надати їй інше благоустроєне жиле приміщення.

Відповідно до ст. 113 ЖК України надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам статті 50 цього Кодексу. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, виселюваному надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

За встановленого суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є такими, що ґрунтуються на законі, обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Зобовязати виконавчий комітет Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, благоустроєне жиле приміщення (квартиру) в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області, у межах норми жилої площі, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам.

Стягнути з виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2019 року.

Суддя: О.В. Вуїв