Справа № 372/3495/18
Провадження № 2-465/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 (адреса реєстрації: 08701, Київська обл., м. Обухів, вул. Джамбули, буд. 55, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії СМ № 356760, виданий Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області 11.11.2009 року) про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеною сторонами розпискою та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими розпискою платежами, а саме просив стягнути заборгованість за розпискою від 18.01.2016 року в розмірі 95553 грн. 84 коп., та понесені судові витрати.

17 грудня 2018 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у цивільній справі та розгляд справи за правилами загального позовного провадження. призначено підготовче судове засідання.

25 січня 2019 року винесено ухвалу про проведення судового засідання у дистанційному режимі відеоконференції між Окружним адміністративним судом міста Києва та Обухівським районним судом Київської області.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснив, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до розписки позичив у ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 4200 євро, які зобовязався повернути до 01.12.2016 року, а у випадку несвоєчасного повернення позики зобовязався сплати штраф. Проте в зазначений в розписці строк грошові кошти не повернув, тому позивач вимушений був звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення грошових коштів та штрафу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що не повернув грошові кошти позивачу вчасно, оскільки коли він брав у позивача грошові кошти, він мав високу заробітну плату, проте в подальшому він втратив роботу у звязку з чим на мав змоги вчасно повернути кошти.

У звязку з визнанням відповідачем позовних вимог в повному обсязі розгляд справи проводиться у відповідності до ст. 200 ЦПК України.

Суд вважав можливим розглянути спір на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідно до розписки наданої від 18.01.2019 року відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 4200 євро, які зобовязався повернути до 01.12.2016 року, а у випадку несвоєчасного повернення коштів зобовязався сплати штраф, що підтверджується копією розписки.

Вказаний договір позики був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 10547 ЦК України.

Розпискою та іншими матеріалами справи підтверджується факт одержання відповідачем передбачених договором позики коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем.

Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобовязання, на нього в судовому порядку слід покласти обовязок сплати позивачеві, передбачених договором позики коштів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене суд вважає звернення позивача правомірним, відповідач позов визнав, доводи позивача не спростував, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в частині відшкодування судового збору, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією. Поряд із тим, допустимими доказами фактична оплата витрат на правову допомогу в сумі 10 тис. грн. не підтверджена, а подані ксерокопії дублікату квитанції та квитанції про сплату через сервіс онлайн платежів не містять відомостей про платника, а призначення платежу суперечить умовам договору на правову допомогу. За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 82, 89, 109, 141, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 16, 525, 526, 543, 549, 624, 625, 1049 Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: 08701, Київська область, місто Обухів, вулиця Джамбула, будинок 55, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: 24723, Вінницька область, смт Рудниця, вулиця Леніна, будинок 75, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 18 січня 2016 року в розмірі 95 553 грн. 84 коп., що станом на 04.11.2018 року складається із заборгованості по загальній сумі боргу в розмірі 89 522 грн. 80 коп., трьох відсотків річних в розмірі 6 031 грн. 04 коп., а також судові витрати в розмірі 955 грн. 54 коп., всього 96 509 грн. 38 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко