УХВАЛА

Провадження № 6/639/47/19

Справа № 2-1255/06

27 лютого 2019 року

м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Єрмоленко В. Б., розглянувши подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,стягувач: ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 з поданням про визначення частки майна ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,стягувач: ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4

Своє подання державний виконавець обґрунтовує наступним.

На примусовому виконанні Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження № 55450707 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Жовтневим районним судом м. Харкова по справі № 2-1255/06 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина, Данила, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та по справі № 639/2114/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина, Данила, 24.03.1999 р.н, у розмірі 1/4 частини від доходу, щомісячно, починаючи з 04.04.2017 і до закінчення навчання в «Харківському авіаційному інституті» Національного аерокосмічного університету ім.. ОСОБА_5 (до 30.06.2020). Вироком суду по справі № 639/6583/15-к від 22.02.2016 встановлено факт ухилення від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання неповнолітнього сина. Однак, до уього часу заборгованість боржником ОСОБА_2 не сплачена. В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що боржник доходу не отримує, у боржника відсутні рахунки у банківських установах, пенсію він не отримує, на підставі трудових та цивільно-правових договорів не працює, транспорті засоби за боржником не зареєстровано. Також, в ході виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Державний виконавець вказує, що на час звернення до суду існують обставини, що ускладнюють виконання виконавчого документу або роблять його неможливим, у зв'язку з чим він і звернувся до суду з даним поданням.

В судове засідання державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої подання підтримала, просила суд його задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило, що у відповідності до ч. 2 ст. 443 ЦПК України не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Суд, повно, всебічно та неупереджено, вивчивши подання старшого державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження № 55450707, в якому обєднано виконавчі провадження № 42201831 та № 55450707 (а.с. 62, 63, 65), з примусового виконання виконавчих листів, виданих Жовтневим районним судом м. Харкова по справі № 2-1255/06 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина, Данила, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 60), та по справі № 639/2114/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина, Данила, 24.03.1999 р.н, у розмірі 1/4 частини від доходу, щомісячно, починаючи з 04.04.2017 і до закінчення навчання в «Харківському авіаційному інституті» Національного аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського (до 30.06.2020) (а.с. 61).

22.09.2015 постановою державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення та оголошено заборону на відчуження такого майна (а.с. 64).

Вироком Жвотневого районного суду м. Харкова від 22.02.2016 по справі № 639/6583/15-к ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді 120 годин громадських робіт (а.с. 70-71).

22.02.2018 державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яким тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 73).

Постановою державного виконавця від 22.02.2018 тимчасово обмежено боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по сплаті аліментів в повному обсязі (а.с. 77).

Також, 29.03.2018 державним виконавцем винесено дві постанови, якими тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві полювання та у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, та постанову про встановлення тимчасового (а.с. 75, 79).

В ході примусового виконання рішення державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді Державної фіскальної служби України боржник доходу не отримує, рахунки у банківських установах відсутні. Згідно відповіді Пенсійного Фонду України боржник пенсію не отримує, на підставі трудових та цивільно-правових договорів не працює. (а.с. 80, 81, 82).

На запит державного виконавця Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» надано інформацію, що боржнику ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить частина квартири АДРЕСА_2, разом з ОСОБА_4 (а.с. 84, 85).

13.02.2019 державним виконавцем, в порядку ст. 71 Закону України Про виконавче провадження, проведено розрахунок заборованості по аліментам за виконавчими провадженнями ВП № 42201831 та ВП № 55450707, відповідно до яких станом на 01.02.2019 заборгованість становить39951,15 грн та 43661,11 грн відповідно (а.с. 88-89, 91).

Державний виконавець, вказує, що відсутність будь-якого іншого майна у боржника, окрім частки у квартирі, яка не виділена, робить неможливим виконання рішення суду, у звязку з чим він вимушений був звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв'язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв'язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, та як вбачається з матеріалів справи, у боржника відсутнє інше майно, на яке можна звернути стягнення, а тому клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 443 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 370 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 11, 32, 48 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,стягувач: ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4 задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на праві власності належить 1/2 частина квартири № 54, що розташована в м. Харкові по вулиці Власенка, буд. 18.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

СУДДЯ В. Б. Єрмоленко