Провадження № 2/243/572/2019
Справа № 243/371/19
РІШЕННЯ
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Ільяшевич О.В.,
секретаря судового засідання Зубкова В.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області), за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
15 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 листопада 2005 року вони із відповідачкою зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області. Однак, через відмінність характерів та поглядів на життя, сімейні стосунки між подружжям не склалися, та з листопада 2018 року вони подружніх стосунків не підтримують. Сторони мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що відповідачка веде себе неадекватно, вчиняє конфлікти, застосовує до їхніх дітей фізичне насилля, не приймає участі у вихованні дітей Вказав, що хоче, щоб діти проживали з ним. Переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу із відповідачкою є неможливим, у звязку із чим, просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб зареєстрований між ними 18 листопада 2005 року у виконавчому комітеті Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області за актовим записом № 63. Питання про про визначеня місця проживання дітей буде ним поставлено в суді додатково. Не заперечував, щоб після розірвання шлюбу прізвище за відповідачкою залишилося «Гончарова»
26 лютого 2019 року ОСОБА_1 надав до суду заяву в якій уточнив свої позовні вимоги, зазначивши, що причиною розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 стали лише постійні конфлікти та відсутність взаєморозуміння, виключивши такі підстави розірвання шлюбу, як неадекватна поведінка, застосування до дітей фізичного насилля. Крім того, зазначив, що вони із відповідачкою дійшли згоди щодо місця проживання дітей, а саме із відповідачкою, отже спору з приводу визначення місця проживання дітей між ними немає.
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, на задоволенні позову наполягав з урахуванням заяви про уточнення своїх позовних вимог. Зазначив, що не заперечує проти того, щоб діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали разом із відповідачкою ОСОБА_2.
Відповідачка ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій розгляд справи просила проводити у її відсутності, уточнені позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. До суду надала відзив на первісний позов позивача, в якому зазначила, що вона непрацездатна, оскільки є інвалідом третьої групи, проживає разом із дітьми, займається їх вихованням, а відповідач до неї та дітей веде себе недоброчинно, уникає всілякого спілкування з дітьми. До відзиву надала характеристики з місця навчання дітей, в яких вказано, що вона приймає участь у вихованні дітей, а ОСОБА_1 ніколи е займався та не займається вихованням дітей. Вказані у первісному позові позивача вимоги, вважає домислами.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі ордеру серії АА № 115739 від 28 січня 2019 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 974, а також договору № б/н від 28 січня 2019 року, в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі з урахуванням уточнених вимог.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази.
У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 листопада 2005 року. Шлюб між ними зареєстрований у виконавчому комітеті Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області за актовим записом № 63, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія: І-НО № 508230 (а.с. 10).
Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_3, серія: І-НО № 797086, він народився 14 березня 2007 року в смт. Новий Світ, Старобешівського району Донецької області, та його батьками в свідоцтві записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с. 7).
Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_4, серія: І-НО № 797085, він народився 20 липня 2011 року в смт. Новий Світ, Старобешівського району Донецької області, та його батьками в свідоцтві записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с. 8).
Згідно із довідкою від 21 травня 2018 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1, проживає за адресою: вул.. Банківська, б. 81-А, кв.47 у м. Словянську Донецької області(а.с.9).
Спільне життя між подружжям не склалося, у звязку із конфліктами та непорозумінням внаслідок різності характерів. Сімейні стосунки між ними припинені з листопада 2018 року.
Спір з приводу місця проживання дітей відсутній.
Спір з приводу поділу спільного майна між сторонами відсутній.
Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.
У звязку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.
Відповідачкою ОСОБА_2 до суду було подано письмову заяву, зі змісту якої видно, що остання, уточнений позов ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.
Суд приймає до уваги таку заяву відповідачки у звязку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивача з огляду на їх законність та обґрунтованість.
Так, відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Діти залишаються проживати з відповідачкою, оскільки між сторонами існує про це домовленість.
Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
У звязку із цим, враховуючи, що позивач не заперечує після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «Гончарова», а відповідачка не заперечує проти позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що слід його залишити.
Розвязуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.
Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У звязку із цим, враховуючи визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею за звернення до суду із даним позовом, що становить 384,20 грн.
З огляду на викладене, з врахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню залишкові 50% понесених нею судових витрат в сумі 384 грн. 20 коп. (а.с. 1).
На підставі наведеного, керуючись ст. 110, 112,180, 182-184 СК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, ст. 223, 259, 263 265, 268, 273, 280, 281 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб, укладений між громадянами України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1 (до шлюбу Йожикова) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 18 листопада 2005 року у виконавчому комітеті Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області за актовим записом № 63, розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Гончарова».
Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. на підставі квитанції № 38188734 від 14 січня 2019 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно із довідкою ДФС РНОКПП встановити неможливо, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, б.24, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: м. Донецьк, пр-т. Ілліча, 92-Б, кв. 35, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, б.24, судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 01 березня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич