Справа № 343/1949/18
Провадження № 22-ц/4808/334/19
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю ОСОБА_2 та представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 26 грудня 2018 року під головуванням судді Лицура І.М. в м. Долина,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2011 року на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/2 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 і проводити до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2011 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітніх дочок: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначену суму аліментів він сплачував вчасно і на даний час заборгованості не має. Також, рішенням цього ж суду від 05.02.2015 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на час навчання їх повнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно. Однак, надалі сплачувати аліменти у визначеній сумі в нього не має можливості, оскільки 02.03.2017 року в нього народився син ОСОБА_8 і на даний час він перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має стабільного заробітку. Він не відмовляється від обов'язку матеріально утримувати дочку ОСОБА_6, однак, зважаючи на його матеріальний та сімейний стан, не має можливості сплачувати аліменти в присудженому розмірі. Враховуючи зміну сімейного стану та важке фінансове становище, що є підставами для зміни раніше встановленого розміру аліментів, він змушений звернутися в суд з даним позовом.

Рішенням Долинського районного суду від 26 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_2 на вказане рішення подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом неповно надано оцінку обставинам справи, не досліджено та не оцінено всіх доказів поданих сторонами.

Не відповідає дійсності те, що після подання позовної заяви про зміну розміру аліментів ним безпричинно припинено виплачувати аліменти. Після скорочення на роботі він пішов у декретну відпустку та щомісячно сплачує відповідачці аліменти в розмірі однієї тисячі двісті гривень, що стверджується копіями квитанцій і не припиняє сплачувати їх після подачі позовної заяви. В відпустку по догляду за дитиною змушений був піти тільки з тих підстав, що залишився без роботи, однак відповідачка має постійне місце роботи. Оплату навчання їхньої дочки ОСОБА_5, вони здійснюють на половину з відповідачкою, оскільки була така домовленість. Також апелянт зазначає, що готовий платити половину коштів на навчання в музичній школі неповнолітньої дочки ОСОБА_6.

Апелянт не погоджуюся з висновком суду, про те, що право звернення з позовом про зміну способу стягнення аліментів надано тільки одержувачу аліментів, а не платнику аліментів. Вважає, що це не відповідає чинному законодавству України.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнивши позов у повному обсязі.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає, що суд надав повну оцінку обставинам справи, оцінив та дослідив всі докази, які мали значення для правильного вирішення справи.

Позивач при подачі позовної заяви про зміну аліментів безпричинно припинив виплачувати аліменти. ОСОБА_2 є здоровим, працездатним та має добрий заробіток з ремонту автомобілів. Позивач пішов у відпустку по догляду за дитиною тільки тому, що заробіток по ремонту автомобілів йому приносить більший дохід ніж попередня робота. ОСОБА_4 отримує на свою дитину від першого шлюбу аліменти також вона працює, а тому є повністю забезпечена. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у ній.

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 в суд не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце слухання справи, тому розгляд справи проводився без їх участі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі № 2-836/2011 від 28.09.2011 року (а.с. 12) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 28.07.2011 року і постановлено проводити до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2015 року в справі № 343/67/15-ц (а.с. 13), задоволено позов ОСОБА_3, яким стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно на час навчання їх дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з дня пред'явлення позову з 19.01.2015 року.

Відповідно до наказу № 3175В, виданого ПАТ «Укрнафта» 18.08.2017 року (а.с. 14), ОСОБА_2, який займає посаду електрогазозварника 5 розряду даного підприємства, з 21.08.2017 року по 02.03.2020 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

ОСОБА_2 перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_4, від якого в них 02.03.2017 року народився син ОСОБА_8, що вбачається з свідоцтва про народження (а.с. 11) і батьком дитини є позивач.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що платник аліментів має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у випадку зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що ним ставиться питання про зміну способу стягнення аліментів, який визначений судовим рішенням у частці від його заробітку із зазначенням мінімального розміру на одну дитину, який на даний час має становити не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просив змінити такий спосіб стягнення аліментів та стягувати їх на утримання доньки ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідно до ч.3 ст. 181 СК України право звернення з позовом про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, законом надано тільки одержувачу аліментів, а не платнику. З такими доводами погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про неправильність рішення суду не відповідають обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини.

Рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості рішення суду і підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 26 грудня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2019 року.

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк