ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи:652/69/18

номер провадження:22-ц/819/685/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя - доповідач) Базіль Л.В.

суддів: Бугрика В.В.,

Приходько Л.А.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 16 січня 2019 року, у складі судді Дамчука О.О. у справі № 652/69/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»(далі банк) подало позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 12.11.2010 року ОСОБА_1 отримала у ПАТ КБ «Приват Банк» кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають договір.

Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, а також щодо можливості зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору (п.1.1.3.2.4).

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн +5% від суми позову.

Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого станом на 04.04.2018 року має заборгованість у розмірі 19610,20 грн., з яких 6582,20 грн. - тіло кредиту; 3823,13 грн. - відсотки за користування кредитом; 7794,86 грн. нарахована пеня, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 910,01 грн. - штраф (процентна складова).

За наведених обставин банк просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.11.2010 року.

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 16 січня 2019 року в задоволені позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Узагальнюючи доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість заявлених вимог, оскільки банк в установленому законом порядку надав відповідачці кредитні кошти, зобов`язання щодо своєчасності повернення яких відповідачкою не виконанні. Звертає увагу на те, що відповідачем не були дотримані вимоги п.1.1.2.1.21 договору щодо негайного повідомлення банку про втрату/викрадення картки, стікеру Paу Pass, сім-картки мобільного телефону.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні представник позивача доводи викладені в апеляційній скарзі підтримала, пояснивши, що суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував обставини справи та дійшов безпідставного висновку про необґрунтованість позовних вимог, банк вважає, що відповідачу з дотриманням вимог чинного законодавства було видано кредит, однак відповідач свої зобов`язання щодо його повернення не виконала, кошти не повернула, а тому банк має право на судовий захист своїх інтересів. Вважає, що відповідач своєю бездіяльністю сприяла крадіжці коштів з карткового рахунку, а тому повинна нести відповідальність щодо їх повернення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник, адвокат Макарова С.В. щодо вимог апеляційної скарги заперечили, пояснивши, що протягом 15-17 вересня 2016 року невідомі особи із її карткового рахунку через банкомати міста Києва зняли кошти в сумі 1266,00 грн, а також уклали миттєву розстрочку на суму 3952,00 грн із щомісячними платежами по 443,94 грн на 12 місяців, чим спричинили щомісячне списання коштів з жовтня 2016 року по вересень 2017 рік на загальну суму 5430,36 грн. На час крадіжки кредитних коштів у неї існувала заборгованість по кредиту, однак з часу викрадення коштів вона щомісячно продовжувала вносити гроші в сумі по 250-300 грн. для погашення кредиту. Проте через крадіжку коштів, заборгованість збільшувалась та на неї нараховувались комісії, пеня та штрафи, погасити які відповідач вже не мала змоги. В листопаді 2016 року працівники Високопільського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» надали відповідачу інформацію що оформлена «Миттєва розстрочка» на суму 4000,00 грн. У зв`язку з цим відповідач звернулася до Високопільського відділення поліції з вимогою вжити заходи для виявлення зловмисників.

07.12.2016 року було відкрите кримінальне провадження №0000324, та визнано її потерпілою особою. Незважаючи на те, що представникам ПАТ КБ «Приватбанк» було відомо про незаконне заволодіння кредитними коштами, банк продовжував щомісячно списувати суму щомісячного платежу, чим збільшували заборгованість, що в свою чергу призводило до нарахувань штрафних санкцій.

02 серпня 2017 року відповідач звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» із проханням перерахунку заборгованості станом на 16 вересня 2016 року, оскільки кошти було викрадено невідомою особою, однак відповідачу було відмовлено. Зважаючи на викладені обставини просила відмовити в задоволенні вимоги апеляційної скарги.

В останні судові засідання (26.09.2019, 10.10.2019, 31.10.2019) відповідач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Макарова С.В. не з`явилися, ОСОБА_1 неодноразово направляла через засоби поштового зв`язку заяви з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку з хворобою її представника та її станом здоров`я, однак жодного разу документів підтверджуючих зазначені в заяві обставини до суду апеляційної інстанції не направила.

Зважаючи на те, що обставини відкладення розгляду справи не підтверджені відповідачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами, колегія суддів дійшла висновку про те, що причини неявки відповідача та її представника, адвоката Макарової С.В. не є поважними.

Представник позивача будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в останнє судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомила.

Керуючись положеннями ст.372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про те, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.11.2010 року ОСОБА_1 підписавши заяву, погодилася з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складають договір, укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до умов якого, отримала кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до укладеного договору відповідач взяла на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 03.04.2018 року № 30.1.0.0/2-20180125/1040 ОСОБА_1 згідно кредитного договору №б/н від 12.11.2010 року отримувала картки № НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_1, НОМЕР_7, остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 02.2020 року (а.с.125).

Відповідно до виписки по карті клієнта № НОМЕР_1 від 02.08.2017 року, термін дії картки 12/ 19 ,тип картки Універсальна, вбачається, що із вказаної картки 15.09.2016 року о 19:57 знято готівку в банкоматі в розмірі 212,00 грн: відділення банку, м. Київ, вул .Січових Стрільців, буд.103; о 20:22 знято готівку в банкоматі в розмірі 107,00 грн: вул.Білоруська 2-а, м.Київ; 16 вересня 2016 року о 00:20 знято готівку в банкоматі в розмірі 947,00 грн: АТМ 2498 Київ(а.с.52)

Відповідно до роздруківки по карті НОМЕР_5 від 17.09.2016 року із вказаної картки було здійснено миттєва розстрочка на суму 3952,00 грн на 12 місяців, щомісячний платіж 443,94 грн (а.с.54).

07.12.2016 року за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР внесено відомості про шахрайські дії, скоєні невідомою особою, яка 14.09.2016 року шахрайським шляхом, заволоділа кредитними коштами в сумі 4000,00 грн, що знаходились на кредитній картці «Приватбанку» виданої ОСОБА_1 (витяг з кримінального провадження №0000324) (а.с.46)

02 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до банку із заявою, в якій з посиланням на те, що кредитні кошти були зняті не по її вині, оскільки свою кредитну картку вона нікому не передавала та не надавала своїх ідентифікаційних даних) просила виключити із суми її заборгованості станом на 16 вересня 2016 року суму викрадених кредитних коштів та зробити перерахунок по її кредитному договору (а.с.49).

16.08.2017 року №20.1.0.0.0/7-20170810/2522 банк направив відповідачці лист про відмову у задоволенні її вимог (а.с.51)

Із розрахунку банку доданого до позову вбачається, що станом на 01.09.2016 року ОСОБА_1 мала заборгованість за кредитом в сумі 3776 грн 23 коп., яку на час звернення позивача до суду з даним позовом повністю погасила, шляхом внесення на рахунок коштів в сумі 4252,56 грн щомісячними платежами за період з 01.09.2016 року по 01.08.2017 року. Розмір заборгованості за тілом кредиту, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь в сумі 6582,20 грн виникла у період, коли невідома особа незаконно здійснила фінансові операції з кредитної картки. На вказану заборгованість банком нараховані відсотки, пеня та штрафні санкції.

Відповідно до положення статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до п.п.7,8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року №705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів того, що зняття кредитних коштів та оформлення миттєвої розстрочки здійснювалося за розпорядженням ОСОБА_1 , так як і доказів того, що відповідачкою вчинені дії чи бездіяльність, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила про це позивача, звернувшись з відповідною заявою, враховуючи наявність кримінального провадження, в рамках якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правових підстав для задоволення заявлених вимог не має.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні норми закону закріплені і в ст.ст.12,81 ЦПК України в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення.

Однак позивач в порушення зазначених вимог закону не надав суду доказів того, що банк вчиняв дії спрямовані на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку відповідача, не встановлено, у який спосіб відбулися списання, службове розслідування за вказаним фактом зі слів представника позивача не проводилося.

З зазначених підстав не є прийнятними і посилання сторони позивача на те, що відповідачем не були дотримані вимоги п.1.1.2.1.21 договору щодо негайного повідомлення банку про втрату/викрадення картки, стікеру Paу Pass, сім-картки мобільного телефону.

Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, оскільки апеляційна скарга не містить обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) у випадках встановлених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

Л.А. Приходько

Повний текст постанови складений 11 листопада 2019 року

Головуючий Л.В. Базіль