Справа № 274/6266/19
Провадження № 2-о/0274/174/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Поступайло Х.О..

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Райгородацька сільська рада Бердичівського району Житомирської області

про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

в с т а н о в и в :

30.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, у якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю з її мачухою, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 1974 року по день смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог заяви вказала, що з 1974 року до дня смерті ОСОБА_2 вони були пов`язані спільним побутом мали взаємні права та обов`язки, однак через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту їй необхідне для оформлення своїх спадкових прав після ОСОБА_2 на земельну частку ( пай), як спадкоємець за законом четвертої черги.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви та пояснила, що вона проживала однією сім`єю з дружиною батька ОСОБА_3 з 1979 року до дня її смерті. Після смерті її мачухи ОСОБА_2 , залишилася земельна частка (пай) та грядка, яку вона обробляла. Іншого спадкового майна не було.

Представник заінтересованої особи - Райгородацької сільської рада Бердичівського району Житомирської у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи селищна рада повідомлена належним чином. Відповідно до листа від 31.10.2019 Райгородацька сільська рада вимоги заяви визнала у повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Райгородок ( а.с .6).

Ввідповідно до довідки Райгородоцької сільської ради від 19.09.2019 № 522 ОСОБА_2 проживала на день смерті в АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_2 з 1979 до 01.03.2000 проживала ОСОБА_4 . Вказані особи були пов`язані спільним господарством та побутом ( а.с. 6, 14).

ОСОБА_2 була дружиною батька заявниці, що доводиться свідоцтвом про народження заявниці, свідоцтвом про її одруження, витягом з державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , експертним висновком про ідентичність імен ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( а.с. 7-9,12).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підписи яких засвідчені секретарем Райгородоцької сільської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю з 1991 до 1999 року ( а.с.12-21).

Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП «Райгородок» після ОСОБА_2 через відсутність документів, які доводять їх родинні відносини (а.с. 13).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто судом може бути встановлено не будь-який факт, а лише той факт за яким особа набуде особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У відповідності до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Необхідністю встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю з ОСОБА_2 заявниця вказала її право на спадкування на земельну частку (пай) після померлої, як спадкоємець четвертої черги за законом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, що діє з 01 січня 2014 року, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Між тим, за положеннями п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що діє з 01.01.2004 року Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, 1963 року, що діяв до 31.12.2003 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Райгородоцької сільської ради від 19 вересня 2019 року № 523 ОСОБА_1 фактично управляла спадковим майном померлої ОСОБА_2 ( а.с. 15).

Про фактичне прийняття спадщини заявницею після ОСОБА_2 у встановлений законом строк заявниця підтвердила у судовому засіданні та вбачається із довідки Райгродоцької сільської ради від 19.09.2019 № 522, відповідно до якої ОСОБА_1 проживала на день смерті зі спадкодавицею та продовжувала проживати за тією ж адресою до 01.03.2000 ( а.с .14).

Таким чином, до правовідносин щодо спадкування ОСОБА_1 після ОСОБА_2 підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу УРСР, в редакції 1963 року.

За положеннями статей 529-532 ЦК УРСР правом на спадкування за законом були наділені діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого ( ерша черга спадкоємців) та брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

До числа спадкоємців за законом також належали непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Положеннями Цивільного кодексу в редакції, що була чинною на час відкриття та прийняття спадщини після ОСОБА_2 не передбачалося спадкування особами, які проживали разом зі спадкодавцями однією сім`єю не менше 5 років, як це передбачено статтею 1264 ЦК України, що діє з 01.01.2004.

Як зазначено вище, суд встановлює лише той факт, який має юридичне значення, тобто за встановленим фактом особа має набути прав.

Проте, за фактом проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_11 з 1979 до 1999 року, остання не набуде права на спадкування після ОСОБА_2 .

Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_11 не матиме юридичного значення. З цих підстав у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд відмовляє.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Заявниця: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Райгородацька сільська рада Бердичівського району Житомирської області, що знаходиться за адресою: с. Райгородок, вул. Соборна, 11, код ЄДРПУО 04345569.

Суддя І.Ю.Хуторна