ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Чернівці

Справа № 718/2468/18

провадження № 22-ц/822/171/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Собчук І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Бацей Т.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

встановив :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, АТ КБ «ПриватБанк» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Посилався на те, що 17 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір. Згідно умов кредитного договору ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 29 000 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язання 17 вересня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № CVSNGA00000113

Цього ж дня, між позивачем та «АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Миколайчука, 7, в с. Мамаївці, Кіцманського району, Чернівецької області.

ОСОБА_4 належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 14708 доларів США 24 центи.

10 листопада 2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради ОСОБА_6 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32303243 відносно об'єкту нерухомого майна, житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1

Вважає вказані дії неправомірними, оскільки прийняті всупереч ч. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32303243 від 10 листопада 2016 року, прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради ОСОБА_6, відносно об'єкта нерухомого майна, житлового будинка, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32303243 від 10 листопада 2016 року, прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради ОСОБА_6 відносно об'єкта нерухомого майна, житлового будинка, який знаходиться по вул. І. Миколайчука, 7, в селі Мамаївці , Кіцманського району Чернівецької області.

На вказане рішення АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за нормами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянами України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами в України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яка перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач іншого житла, окрім спірного житлового будинку площею 145,30 кв. м, житловою площею 97, 70 кв. м, не має, а тому державний реєстратор не мав підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за наслідками чого право власності на указане житло перейшло у власність ПАТ КБ «ПриватБанк».

Проте з таким висновком повністю погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити.

Матеріалами справи встановлено, що 17 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 29 000 доларів США.

На забезпечення виконання указаного зобов'язання між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до якого він передав в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. І. Миколайчука, 7, в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

10 листопада 2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради ОСОБА_6 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32303243 стосовно об'єкту нерухомого майна: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Мамаївці, вул. Миколайчука, 7, Кіцманського району Чернівецької області.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Згідно з п. 27 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця.

Отже, можливість переходу предмету іпотеки до іпотекодержателя у позасудовому порядку передбачена як Законом України «Про іпотеку» так і договором іпотеки, укладеним між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Єдиною підставою позову про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на думку позивача є порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З цим погодився суд першої інстанці.

Проте судом першої інстанції не враховано, що у спірному випадку звернення стягнення на житловий будинок позивача, як предмет іпотеки, шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, оскільки за умовами договору іпотеки ОСОБА_3 надав іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Вказаний Закон не зупиняє та не змінює дії решти нормативно- правових актів, у тому числі тих що регулюють порядок проведення державної реєстрації, як наслідок, не може бути правовою підставою для відмови у прийнятті заяви на проведення реєстраційної дії та відмови у державній реєстрації.

Державний реєстратор не має права на безпідставну відмову у прийнятті заяви на проведення реєстраційної дії, а також на відмову у державній реєстрації. Кожне рішення повинно прийматись в межах та на підставах визначених законом.

Отже, державним реєстратором не порушено норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядк державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127.

На вищенаведене суд першої інстанції уваги не звернув та помилково задовольнив позов з підстав порушення державним реєстратором вимог указаного Закону.

Згідно з п. 4 ч. З ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не буди залучені до участі у справі.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про задоволення позову ухвалено внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким у позові ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

З платіжного доручення №PROM4B0232 від 14 грудня 2018 року вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 1057 гривні 20коп. (а.с.75).

Отже, з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 1057 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2018 року задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1057 гривень 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 28 лютого 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

судді: (підпис) Н.Ю. Половінкіна

(підпис) О.О.Одинак

З оригіналом згідно: