ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2/2218/8783/11
Провадження № 22-ц/4820/12/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання - Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року, суддя Логінова С.М., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про виключення з реєстру іпотек реєстраційного запису про обтяження іпотекою нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

У травні 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» (далі по тексту - Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом зазначало, що відповідно до укладеного договору від 10 жовтня 2006 року ОСОБА_6 отримав кредит в іноземній валюті в сумі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,8% річних з кінцевим терміном повернення - 10 жовтня 2016 року.

ОСОБА_6 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 4 травня 2011 року утворилася заборгованість за кредитом - 23866,62 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 190104,79 грн., яка складається з: 22333,51 доларів США - заборгованість за кредитом; 619,34 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 913,77 доларів США - сума заборгованості за простроченими процентами за користування кредитними коштами: 82,76 грн. - пеня.

З метою забезпечення виконання позичальником обов'язків за договором, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1

20 грудня 2010 року за заявою боржника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 Господарський суд Хмельницької області виніс ухвалу про порушення провадження у справі про визнання боржника банкрутом, що свідчить про неспроможність позичальника виконувати зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту від 10 жовтня 2006 року. Постановою Господарського суду Хмельницької області від 10 січня 2011 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 визнано банкрутом. Таким чином, згідно умов договору іпотеки, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

У зв'язку з цим позивач просив суд звернути стягнення на майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5; за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, Банк просив задовольнити вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2006 року в розмірі 23866,62 доларів США, що станом на 4 травня 2011 року згідно з курсом НБУ еквівалентно сумі 190 104,79 грн. та стягнути судові витрати.

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулась із зустрічною позовною заявою до ПАТ «УкрСиббанк» про виключення з Державного реєстру іпотек реєстраційного запису про обтяження іпотекою нерухомого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказала, що згідно з договором іпотеки вона є особою, майном якої забезпечується виконання зобов'язання ОСОБА_6 за договором про надання споживчого кредиту від 10 жовтня 2006 року. З метою звернення стягнення на це майно ПАТ «УкрСиббанк» подав відповідну позовну заяву. Однак, постановою Господарського суду Хмельницької області від 10 січня 2011 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 визнано банкрутом. В межах справи про банкрутство до господарського суду надійшла заява банку із грошовими вимогами до боржника ФОП ОСОБА_6 про визнання суми 184104,39 грн. заборгованості по сплаті кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26 квітня 2011 року визнано вимоги Банку та зобов'язано ліквідатора провести відповідні виплати у разі наявності активів. В подальшому ухвалою господарського суду Хмельницької області від 30 листопада 2011 року підприємницьку діяльність ОСОБА_6 припинено та звільнено його від виконання заявлених Банком вимог. Також зазначила, що ліквідація суб'єкта господарювання - банкрута є підставою припинення зобов'язань за його участі, а тому оскільки іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання, отже, зобов'язання іпотекодавця ОСОБА_4 також є припиненими. Зважаючи на викладені обставини, ОСОБА_4 просила виключити з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис № 1-4030 про обтяження іпотекою нерухомого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Хмельницького міськраойнного суду від 11 квітня 2012 року у задоволенні позову та зустрічного позову відмолено.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 11 липня 2012 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2012 року в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення. Виключено з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис № І-4030 про обтяження іпотекою нерухомого майна ОСОБА_4, ОСОБА_5, а саме: квартиру АДРЕСА_1 - договір іпотеки від 10 жовтня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Оксанюк А.А. В решті рішення суду залишено без змін. Додатковим рішенням апеляційного суду від 10 жовтня 2012 року доповнено резолютивну частину рішення апеляційного суду Хмельницької області від 11 липня 2012 року абзацами такого змісту: вилучити із Державного реєстру іпотек реєстраційний запис за реєстраційним (порядковим) номером: 3859411 (контрольна сума: 9Б24ВА49Д8) про обтяження іпотекою нерухомого майна ОСОБА_4, ОСОБА_5, а саме: квартири АДРЕСА_1; зняти заборону відчуження зазначеної квартири шляхом вилучення із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого реєстраційного запису за реєстраційним номером: 3859475 (контрольна сума: Д2Е4В94Е32).

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2012 року, рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 11 липня 2012 року та додаткове рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У березні 2017 року представник позивача позовні вимоги збільшив, просив звернути стягнення на майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 10 жовтня 2006 року в розмірі 23866,62 доларів США, з яких:

-22952,85 доларів США - заборгованість за кредитом;

-913,77 доларів США - заборгованість за процентами;

та заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі - 82,76 грн., з яких:

-46,60 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту;

-36,16 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Також Банк просив встановити спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, в межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», зі встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства, проведеної на стадії виконавчого провадження. Також позивач просив суд стягнути на його користь з відповідачів 1820 грн. судового збору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 за участю третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна у рахунок заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2006 року в розмірі 23866,62 доларів США, з яких 22952,85 доларів США - заборгованість за кредитом, 913,77 доларів США - заборгованість за процентами, 46,60 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 36,16 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки за договором іпотеки від 10 жовтня 2006 року, а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства, проведеної на стадії виконавчого провадження. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про виключення з реєстру іпотек реєстраційного запису про обтяження іпотекою нерухомого майна відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір по 910 грн. з кожної на користь ПАТ «УкрСиббанк».

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просила скасувати рішення суду в частині задоволення первісного позову, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки, в решті залишити рішення суду без змін.

На думку апелянта, рішення суду в частині задоволення первісного позову не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, відповідно до якої судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

В порушення норм закону в оскаржуваному рішенні не зазначена початкова ціна предмета іпотеки в грошовому виразі, а вказано, що початкова ціна підлягає визначенню на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства, проведеної на стадії виконавчого провадження. Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення, суд повинен обов`язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто визначити грошовий еквівалент початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Представник ОСОБА_4, адвокат Стешіна Т.М. подала до апеляційного суду заяву про розгляд справи без її участі та участі апелянта.

Інші учасники справи не з'явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування або зміни судом апеляційної інстанції не вбачається.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору №0 від 10 жовтня 2006 року ОСОБА_6 отримав кредит в іноземній валюті в сумі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,8% річних з кінцевим терміном повернення 10 жовтня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір ОСОБА_6 уклав як фізична особа.

Позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 3 березня 2017 року у нього наявна заборгованість - 23866,62 доларів США, яка складається з: 22333,51 доларів США - заборгованість за кредитом; 619,34 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 913,77 доларів США - сума заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитними коштами, 82 грн. 76 коп. - пеня, з яких 46,60 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 36,16 грн. - пеня за прострочення сплати процентів (т. 2 а. с. 11-12).

10 жовтня 2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поручились за виконання ОСОБА_6 зобов`язань за кредитним договором, уклавши з ПАТ «УкрСиббанк» договори поруки №№ 1, 2.

З метою забезпечення виконання позичальником обов'язків за кредитним договором, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 того ж дня передали в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Постановою Господарського суду Хмельницької області від 10 січня 2011 року ФОП ОСОБА_6 визнано банкрутом.

Задовольняючи первісний позов суд виходив з того, що ОСОБА_6, отримавши кредит, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 3 березня 2017 року існує заборгованість. Крім того, взято до уваги те, що кредитні зобов`язання були забезпечені договором іпотеки, тому первісний позов задовольнив в повному обсязі.

Такий висновок слід визнати законним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання.

Відповідно до ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №6-216цс14 від 10 лютого 2016 року, саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов'язанням та його виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП не тягнуть за собою припинення зобов'язання іпотекодавця з виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем було пред'явлено відповідну вимогу до іпотекодавця в позовному провадженні про звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобов'язання по погашенню боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Не може бути підставою для припинення кредитного договору та договору іпотеки визнання банкрутом особи, яка хоча на час укладення договору кредиту і була зареєстрована як фізична особа - підприємець, але договір кредиту укладала як фізична особа. Банкрутство особи - фізичної особи підприємця ОСОБА_6, який є позичальником, не впливає на виконання іпотекодавцями зобов'язань за укладеним з ним договором іпотеки.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Положенням ч. 1 ст. 39 вказаного Закону встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У справі суд першої інстанції, встановивши заборгованість за кредитним договором, порушення обов'язків іпотекодавцями, прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим відповідно до статей 29, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад така вартість майна змінилася.

За вказаних обставин Велика Палата Верхового Суду у постанові від 21.03.2018 року, в справі №235/3619/15-ц прийшла до висновку, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Зважаючи на вище встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що не зазначення у резолютивній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції початкової ціни реалізації квартири, яка є предметом іпотеки, не може бути підставою для скасування судового рішення. Процедура визначення початкової ціни предмета іпотеки в даному випадку прописана судом першої інстанції і відповідає вимогам ст.ст. 29, 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції, тому з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені апелянтом в судах першої та апеляційної інстанцій, зокрема по сплаті судового збору та оплаті вартості судової будівельно-технічної експертизи, відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» в апеляційному порядку не оскаржується, тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 01.03.2019 року.

Головуючий Судді: