Провадження № 22-ц/801/2160/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуСправа № 127/31288/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Медяна Ю. В. в приміщенні суду в м. Вінниця,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Підставою для позбавлення відповідача батьківських прав зазначає те, що після смерті матері позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батько ОСОБА_2 самоусунувся від його виховання, опіки, спілкування та матеріального забезпечення.
Після такої поведінки відповідача по відношенню до позивача, в лютому 2011 року бабуся позивача звернулася до служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради щодо участі відповідача у вихованні дитини та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_1 , але комісією з питань захисту прав дитини відповідачу була надана можливість виправити ситуацію та добровільно приймати участь у вихованні позивача.
Відповідач до рекомендацій служби у справах дітей не прислухався та продовжував ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. З грудня 2010 року по час звернення позивача з позовом до суду відповідач не надавав жодної допомоги на утримання позивача, його вихованням та утриманням повністю займалися бабуся з дідусем.
Враховуючи ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо позивача, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради прийняв висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 371 від 31 жовтня 2018 року.
Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив позбавити відповідача батьківських прав відносно нього та стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання щомісячно у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2018 року.
Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тобто, за період з 07 грудня 2018 року по 07 січня 2019 року допустити до негайного виконання.
В решті позову відмовлено.
Судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав залишити за позивачем ОСОБА_1 ..
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач бажає брати участь у вихованні сина, оформив йому пенсію, почав надсилати йому грошові перекази, цікавиться життям сина, він йому не байдужий, хоча наразі у них не зовсім складаються відносини, оскільки син не йде на контакт. Суд дійшов висновку, що правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає, адже відповідач може змінити свою поведінку у кращу сторону, а позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Крім того, у разі позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1 , дитина залишиться сиротою, що є неприпустимо, оскільки відповідно до статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.
Суд також виходив з того, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2018 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2019 року виправлено опису в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/31288/18, зазначивши дату рішення суду 16 серпня 2019 року замість невірної дати 23 серпня 2019 року /а. с. 205/.

Не погоджуючись із рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав та ухвалити нове про задоволення даної позовної вимоги.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо позивача з 2005 року. Він не цікавився життям, здоров`ям, навчанням, майновим станом позивача. Відповідач не сплачував аліменти з 2010 року. Суд першої інстанції не надав належну правову оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, а свої висновки мотивував на припущеннях. В даному випадку суд врахував інтереси відповідача, а не його, що є необґрунтованим, оскільки інтереси дитини мають переважати над інтересами батька.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 заперечили проти апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін. ОСОБА_2 пояснив, він є колишнім працівником міліції. За його з тещею домовленістю з 2011 року його син проживає з дідом та бабою. У період з 2011 року по 2013 роки він їздив до сина на день народження. Пізніше відносини в нього погіршилися з тещею, а з сином він не міг найти порозуміння. Йому чинилися перепони у спілкуванні з сином. З 2016 року по 2018 року він проходив військову службу у Збройних Силах України, є учасником бойових дій. Він намагався спілкуватися з сином, ходив до школи, технікуму. За час розгляду справи в суді перераховував сину кошти, оформив йому картку платника податків та банківську картку, бажає приймати участь у вихованні сина, заперечує проти позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів в апеляційному порядку не оскаржується, а тому відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України не перевіряється.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції вставнолено наступні обставини.

Батьками неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 29.09.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2878 (а.с. 11).
Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.09.2006 р. (справа №2-2627-2006 р. розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 10.08.2002 р. в Могилів-Подільському відділі РАГС Вінницької області, актовий запис №148 (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_4 мати позивача ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 30.12.2010 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №372 (а.с. 18).
Рішенням Виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 25.02.2011 р. №75, затверджено висновок про можливість ОСОБА_4 бути опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).
Відповідно до педагогічної характеристики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учня 9-А класу СЗШ І-ІІІ ступенів №1 м. Могилева-Подільського Вінницької області, за весь період перебування дитини в школі батько участі в навчанні та вихованні сина не приймав. До школи не приходив, життям хлопчика не цікавився. ОСОБА_8 та батьківські збори не відвідував, від виконання батьківських обов`язків самоусунувся (а.с. 15).
Згідно психологічної характеристики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учня 9-А класу СЗШ І-ІІІ ступенів №1 м. Могилева-Подільського Вінницької області, з метою психопрофілактичної роботи з учнем були проведені індивідуальні бесіди. Під час яких було встановлено, що ОСОБА_9 не бажає спілкуватися з батьком. В зв`язку з тим, що він взагалі не приймає участі в його вихованні. На бесіду про батька реагує критично, зазначає, що батько бачив його 5 років тому. І не бажає взагалі з ним бачитись, якби й була така можливість (а.с. 16).
Згідно довідки Фізкультурно-спортивного товариства «Спартак» від 24.07.2018 р. №33, за весь період, протягом якого ОСОБА_1 відвідує секцію, вихованням, розвитком та зацікавленням в його подальших спортивних здобутках був лише дідусь. Батько даного спортсмена жодного разу не цікавився та не приходив ні на змагання, а ні на тренування та не спілкувався з тренером. Всі фінансові затрати по відрядженню онука на змагання брав на себе дідусь спортсмена (а.с. 20).
Відповідно до довідки Центру медико-санітарної допомоги Могилів-Подільської міської ради №111 від 18.07.2018 р., батько ОСОБА_1 здоров`ям сина ніколи не цікавився, в лікуванні дитини участі не приймав (а.с. 21).
Згідно актів від 05.09.2017 р., від 06.07.2018 р., від 10.09.2018 р., ОСОБА_1 проживає разом з бабусею ОСОБА_4 та знаходиться на її утримання з 29.12.2010 р. по день складання акту (а.с. 22-24).
Відповідно до копії довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 18.01.2011 р. №11/34, ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь ОСОБА_6 у розмірі 25% згідно виконавчого листа №2-1153 від 15.09.2005 р. Аліменти утримані та перераховані по 30.11.2010 р. включно (у зв`язку зі звільненням на пенсію з 16.11.2010 р. н.№205 о/с від 16.11.2010 р.) (а.с. 62).
Згідно службової характеристики відповідача ОСОБА_2 , виданої «Муніципальною поліцією» Вінницької міської ради, ОСОБА_2 характеризується як людина відповідальна, працьовита та цілеспрямована. Із співробітниками врівноважений, ввічливий, коректний і тактовний (а.с. 65).
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_3 від 15.03.2018 р. №151, ОСОБА_2 з 28.05.2017 р. по 27.01.2018 р. безпосередньо брав участь в антитерористичний операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей (а.с. 69).
Рішенням № 131 від 28.05.2019 р. про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , стосовно його неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У висновку зазначено, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться долею сина, його життям, станом здоров`я (а.с. 139-142).
Відповідач ОСОБА_2 10.06.2019 р. переказав сину ОСОБА_10 1000 грн., оформив йому картку платника податків та банківську картку (а.с. 170-172).
Відмовляючи в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач бажає брати участь у вихованні сина, оформив йому пенсію, почав надсилати йому грошові перекази, цікавиться життям сина, він йому не байдужий, хоча наразі у них не зовсім складаються відносини, оскільки син не йде на контакт. Суд дійшов висновку, що правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає, адже відповідач може змінити свою поведінку у кращу сторону, а позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Крім того, у разі позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1 , дитина залишиться сиротою, що є неприпустимо, оскільки відповідно до статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.
Зазначений висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах матеріального права та обставинах справи, з ним погоджується також суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Посилання позивача та його представника ОСОБА_4 на те, що відповідач не надавав сину дозвіл на виїзд його за кордон на змагання, у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли та були спростовані поясненнями відповідача, який пояснив, що таких звернень до нього з боку сина не було. Позивач та його представники підтвердили, що не звертались до ОСОБА_2 з такими проханнями, оскільки такий дозвіл потрібно було надати у короткий термін.
Встановивши, що відповідач бажає приймати участь у вихованні сина, оформив йому картку платника податків та банківську картку, почав надсилати йому грошові перекази, визнав позовні вимоги про стягнення аліментів повністю, цікавиться життям сина, він йому не байдужий, хоча наразі у них не зовсім складаються відносини, оскільки син не йде на контакт, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, адже відповідач може змінити свою поведінку у кращу сторону, а позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.
Крім того, у випадку позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1 , дитина юридично залишиться без піклувальника, оскільки подання про його призначення суду подано не було.
Також, зі справи видно, що відповідач звертався до Служби у справах дітей Вінницької міської ради від 16 березня 2011 року № С-1-01-338/01-09 з приводу повернення йому дитини, яка проживає з бабусею ОСОБА_4 та дідом в м. Могилів-Подільський. Зі справи також видно, що при вирішенні питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, ним зазначалося про те, що дідусем та бабусею ОСОБА_1 чиняться перешкоди йому у спілкуванні з сином.
Із висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 28 травня 2019 року № 131 видно, що відповідач приїзжав один раз на рік привітати сина подарунком з днем народження, про що зазначили ОСОБА_4 та ОСОБА_11 / а. с. 132/.
У судовому засіданні відповідач стверджував, що позбавлення його батьківських прав не буде в інтересах дитини, оскільки він любить свого сина, бажає і має намір з ним спілкуватись, розповідає про здобутки старшого сина своїм меншим дітям, його нова сім`я позитивно налаштована до дитини і не заперечують щодо спільного їх проживання. Крім того, син ОСОБА_9 має передбачені законодавством пільги, як дитина учасника бойових дій та багатодітної сім`ї. Також відповідач пояснив, що розуміючи яку помилку він здійснив, залишивши сина дідусю і бабусі та якої психологічної травми заподіяв сину; маючи намір налагодити відносини з хлопчиком, він пішов навчатись на психолога / а.с. 64/.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, однак враховуючи, що поняття «бажання дитини» та «інтереси дитини» у даному випадку не є синонімами, і позивачем не надано будь яких обґрунтувань у чому саме полягає інтерес дитини при позбавленні відповідача батьківських прав, не вважає, що судом були проігноровані інтереси позивача.
Отже, враховуючи те, що батько дитини бажає спілкуватися з сином, проти позбавлення батьківських прав заперечує, позовні вимоги про стягнення аліментів визнав повністю, місцевий суд зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову у цій частині.
У свою чергу, у разі відсутності позитивних змін у поведінці батька, до досягнення свого повноліття позивач не позбавлений права повторного звернення з даними вимогами до суду.
Висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільського міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 31 жовтня 2018 року № 371 та висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільського міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 28 травня 2019 року № 131 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки в силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Аналіз висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільського міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 31 жовтня 2018 року № 371 та висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільського міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 28 травня 2019 року № 131 свідчить про те, що вони є непереконливими, ґрунтується на констатації факту відсутності спілкування батька з дитиною та не враховують об`єктивні для відповідача фактори, які ускладнюють його безпосередню участь у вихованні сина, зокрема проживання дитини та батька в різних містах країни. При цьому, посилаючись у висновках на те, що батько не виконує свої батьківські обов`язки без поважних причин, орган опіки та піклування не з`ясував дані про особу відповідача, умови та спосіб його життя. Отже, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Доводи апеляційної скарги як на підставу для позбавлення батьківських прав про те, що відповідач не спілкується з дитиною, не допомагає їй, не цікавиться її життям, суд апеляційної інстанції не вважає достатніми для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки у справі не вставнолено винної поведінки відповідача: він бажає спілкуватися з сином, але проживає в іншому місті, проти позбавлення батьківських прав заперечує, визнав позов про стягнення аліментів в повному обсязі. Пояснив, що бажає приймати участь у вихованні дитини, однак не може дійти порозуміння з тещею ОСОБА_4 , з якою постійно приживає його син.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2019 рокуу даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота
Судді: Підпис Т. О. Денишенко
Підпис В. П. Рибчинський
Згідно з оригіналом
Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.