Дата документу 26.02.2019 Справа № 334/4217/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/4217/16 Головуючий у 1 інстанції: Ярошенко А.Г.
Провадження № 22-ц/807/175/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 13 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №24-181-К/Р, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 35 000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 12 жовтня 2026 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №24-181-К/Р/П від 13 жовтня 2005 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_3 не здійснює платежів для погашення відсотків по кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

22 лютого 2016 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 17 червня 2016 року вимоги банку залишені без задоволення.

Станом на 17.06.2016 року заборгованість ОСОБА_3 становить 20 540,26 доларів США, з яких: 18 864,46 доларів США - кредитна заборгованість, 1 675,80 доларів США - заборгованість по процентам, та 10 513,47 грн., з яких: 6 945,64 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 3 567,83 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

На підставі зазначеного просило стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку суму боргу, процентів, нарахованих за кредитним договором №24-181-К/Р від 13 жовтня 2005 року в розмірі 20 540,26 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 10 513,47 грн., стягнути з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 7 830,92 грн., в рівних частках з кожного по 3 915,46 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту № 24-181-К/З, укладеним 13 жовтня 2005 р., у розмірі 20540,26 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 10513,47 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 7830, 92 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду змінити та стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку суму боргу, процентів, нарахованих за кредитним договором №24-181-К/Р від 13 жовтня 2005 року в розмірі 18 864,46 дол. США - заборгованість за кредитом, строк сплати якого настав в межах шести місяців, з 07 грудня 2015 року по 07 липня 2016 року, тобто які несплачені до моменту звернення кредитора до суду, у межах шести місяців по кожному із платежів, 1265,11 дол. США - заборгованість за процентами, строк сплати яких настав в межах шести місяців, з 07 грудня 2015 року по 07 липня 2016 року, тобто які несплачені до моменту звернення кредитора до суду, у межах шести місяців по кожному із платежів, 5142,80 грн. - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту за період 07 грудня 2015 року по 07 липня 2016 року, 3567,83 грн. - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період 07 грудня 2015 року по 07 липня 2016 року; стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 суму боргу, процентів нарахованих за кредитним договором №24-181-К/Р від 13 жовтня 2005 року в розмірі: 410,69 дол. США - заборгованість за процентами, 1802,84 грн. - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 7 830,92 грн. за подачу позову, та 8 614,02 грн. за подачу апеляційної скарги, в рівних частках з кожного по 8 222,47 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Аналогічні норми містились в ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в частині вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції вважав договір поруки припиненим згідно з ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки останній платіж за договором здійснений позичальником ОСОБА_3 у вересні 2015 року, до суду з позовом банк звернувся 07 липня 2016 року поза межами шестимісячного строку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За змістом ст.ст.1054, 1050 ч.2 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору або закону.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №24-181-К/Р, відповідно до умов якого ОСОБА_3В отримала кредит в іноземній валюті у сумі 35 000,00 доларів США та зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше строк до 12 жовтня 2026 року.

Згідно з п.п.1.2.2, 1.3.4 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем ОСОБА_3 з 01 по 10 число (включно) у розмірі та строки, визначені у графіку платежів. Згідно з додатковими договорами графік платежів змінювався.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 не виконувала взяті на себе зобов'язання за договором про надання кредиту від 13 жовтня 2005 року, оскільки останній платіж на погашення заборгованості за розрахунком банку було внесено 21.10.2015 року (т.1, а.с.34).

За розрахунком банку станом на 17 червня 2016 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить: 18 864,46 доларів США - кредитна заборгованість, 1 675,80 доларів США - заборгованість по процентам, 10 513,47 грн. - пеня (з яких: 6 945,64 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 3 567,83 грн. - пеня за прострочення сплати процентів) (т.1, а.с.31-43).

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 13.10.2005 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 по кредитному договору було укладено договір поруки №24-181-К/Р/П між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною (т.1, а.с.18-19).

Відповідно до п.1.1 договору поруки ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань.

Згідно з п.2.2 та п.2.3 договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань. Поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 3 днів з моменту невиконання зобов'язань позичальником.

Пунктами 4.1 та 4.2 вищезазначеного договору поруки встановлено, що договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором; відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч.4 ст. 559 цього Кодексу (в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За приписами ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 цього Кодексу, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не вважається строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі).

У кредитному договорі №24-181-К/Р від 13 жовтня 2005 року (т.1, а.с.4-12), строк виконання основного зобов'язання чітко визначений до 12 жовтня 2026 року (пункт 1.2.2). Разом з тим, умовами договору сторони передбачили строки виконання окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (відповідно до графіку - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця (т.1, а.с.9-10).

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою стаття 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Крім того, при застосуванні частини 4 статті 559 ЦК України слід ураховувати таке.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову» як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором вимоги у встановленому законом порядку (ст.122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної давності, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитним договором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину 4 ст.559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинен розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53 цс14, від 23 грудня 2015 року по справі 6-436 цс15.

Крім того, згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За умовами кредитного договору (пункти 1.2.2,1.3.4 Договору) чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше дати, визначеної у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток 1), а останній платіж боржник повинен був здійснити не пізніше 12 жовтня 2026 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів.

Позичальник припинив вносити щомісячні платежі на погашення кредиту з 21 жовтня 2015 року.

Таким чином, враховуючи графік повернення кредитних коштів, про порушене право щодо сплати позичальником щомісячних платежів банк дізнався 11 листопада 2015 року.

Матеріали справи не містять та сторонами не надано доказів на підтвердження того, що позивач звертався до відповідачів з вимогою про дострокове повернення всій суми заборгованості на підставі положень ст.1050 ЦК України, змінивши строк виконання зобов'язання.

Із позовом ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду 07 липня 2016 року, а отже суд першої інстанції мав підстави для стягнення з поручителя простроченої заборгованості, що утворилася станом до 07 січня 2016 року, тобто понад шість місяців до звернення Банку з відповідним позовом до суду, оскільки порука за щомісячними платежами до 07 січня 2016 року в силу ч.4 ст.559 ЦК України припинена, тоді як прострочена заборгованість, починаючи з 07 січня 2016 року підлягає стягненню з поручителя солідарно з боржником.

Як вбачається з наданого на виконання запиту апеляційного суду від 10 травня 2018 року Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» розрахунку заборгованості станом на 07 січня 2015 року ОСОБА_3 мала наступну заборгованість (т.2, а.с.70-80):

-18 864,46 доларів США - заборгованість за кредитом, з якої 809,04 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом;

-620 доларів США - заборгованість за відсотками, з якої 410,69 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками;

-1947,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 07.07.2015 року по 07 січня 2015 року (2181,92 грн. - 132,92 грн. - (202,87 грн. : 30 днів х 15 днів) = 2181,92 грн. - 132,92 грн. - 101,43 грн. = 1947,57 грн.);

-102,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків.

Таким чином, прострочена станом на 07.01.2016 року заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 809,04 доларів США - заборгованість за кредитом; 410,69 доларів США - заборгованість за відсотками; 1947,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 102,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків підлягає стягненню лише з позичальника ОСОБА_3

При цьому заборгованість за період з 07.01.2016 року по 17.06.2016 року, яка становить 18 055,42 доларів США (18 864,42 доларів США - 809,04 доларів США = 18 055,42 доларів США) - заборгованість за кредитом; 1265,11 доларів США (1675,80 доларів США - 410,69 доларів США = 1265,11 доларів США) - заборгованість за відсотками, 4998,07 грн. (6945,64 грн. - 1947,57 грн. = 4998,07 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3465,08 грн. (3567,83 грн. - 102,75 грн. = 3465,13 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення відсотків підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 13.10.2005 року №24-181-К/Р станом на 17.06.2016 року, яка складається з: 809 доларів 04 центів США - заборгованість за кредитом; 410 доларів 69 центів США - заборгованість за відсотками; 1947 гривень 57 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 102 гривні 75 коп. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 13.10.2005 року №24-181-К/Р станом на 17.06.2016 року, яка складається з: 18 055 доларів 42 центів США - заборгованість за кредитом; 1265 доларів 11 центів США - заборгованість за відсотками, 4998 гривень 07 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 3465 гривень 08 коп. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: