УХВАЛА

"28" лютого 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2019 року державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням, в якому просить з метою повного виконання рішення суду вирішити питання про примусове входження до квартири №46, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 19. В обгрунтування вказаних підстав посилається на те, що на виконанні в Київському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходяться виконавчі документи про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3: виконавчого листа №2-1139/2011 виданого 30.11.2011р. Станично-Луганським районним судом Луганської області про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 У розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 28.09.2011р., та до 17.02.2014р. АСВП 56794633; виконавчого листа 2-1139/2011 виданого 30.11.2011р. Станично-Луганським районним судом Луганської області про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, починаючи з 28.09.2011р. до досягнення доньки повноліття АСВП №35337557; виконавчого листа №640/18462/15-ц виданого 13.03.2017р. Київським районним судом м. Харкова про зміну розміру аліментів, встановлених рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 2011р. про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4-А.М., ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500,00 грн., починаючи з 28.10.2015р. до досягнення донькою повноліття АСВП №55280756. Державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, які надіслано сторонам виконавчого провадження. Будь-якого майна або коштів у боржника виявлено не було, боржник не значиться зареєстрованим на території м. Харкова та області. Згідно заяви стягувача, боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Заборгованість по аліментам станом на 31.01.2019 року становить 114 364, 31 грн. Державним виконавцем 10.09.2018 року винесена постанова про арешт майна боржника. Неодноразовими виїздами державного виконавця за адресою боржника заявленою стягувачем потрапити до квартири не виявилось можливим про що складено акти. Державним виконавцем було вжито заходи примусового характеру, спрямовані на повне та своєчасне виконання рішення суду та встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішень суду, навмисно чинить перешкоди проведенню виконавчих дій, що і стало підставою для звернення з вказаним поданням.

Статтею 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчих листів про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3: - виконавчого листа №2-1139/2011 виданого 30.11.2011р. Станично-Луганським районним судом Луганської області про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 У розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 28.09.2011р., та до 17.02.2014р. АСВП 56794633; - виконавчого листа 2-1139/2011 виданого 30.11.2011р. Станично-Луганським районним судом Луганської області про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів

заробітку, починаючи з 28.09.2011р. до досягнення доньки повноліття АСВП №35337557; - виконавчого листа №640/18462/15-ц виданого 13.03.2017р. Київським районним судом м. Харкова про зміну розміру аліментів, встановлених рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 2011р. про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4-А.М., ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500,00 грн., починаючи з 28.10.2015р. до досягнення донькою повноліття АСВП №55280756. За вказаним виконавчими листами було відкрито виконавче провадження.

Будь-якого майна або грошових коштів у боржника виявлено не було.

Державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника зазначеною стягувачем та боржником в його поясненні, проте двері в квартирі ніхто не відчинив.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно ст. 30 Конституції проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, гарантована Основним законом недоторканість житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження прав особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Вказаними нормами чинного законодавства передбачено можливість державного або приватного виконавця входити до житла боржника, що належить боржнику на праві власності або на праві володіння чи користування.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі,

мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_2 обізнаний про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна боржника, та доказів про те, що вказана квартира належить боржникові на праві власності або користуванні. Також державним виконавцем не надано доказів, які підтверджували б обставини, викладені в поданні, оскільки немає відомостей що боржник уникає викликів державного виконавця та постійно перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Частиною першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного подання за наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтею 439 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Ухвала суду відповідно до п. 35 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. ЗУБ