Справа №443/1740/18
Провадження №2/443/525/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 лютого 2019 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря Шальвіри І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1, звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті його дядька-Клімковського ОСОБА_3, котрий помер 26 квітня 2005 року, право на земельну частку (пай) розміром 2,38 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ №0187255, яке останній успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4, котра померла 10.04.1995 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 10 квітня 1995 року померла його баба по лінії батька-Клімковська ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої, серед іншого, входить земельна частка (пай) розміром 2,38 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ №0187255. За життя мати заповіту не склала, відтак спадкування відбувалось за законом. Син померлої ОСОБА_6 входив до спадкоємців першої черги та вступивши у володіння спадковим майном, прийняв спадщину, але своїх спадкових прав у встановленому законом порядку не оформив. 26.04.2005 року ОСОБА_6 помер, не залишивши на випадок смерті заповіту, а тому спадкування у даному випадку має місце спадкування за законом. Його батько ОСОБА_2, будучи рідним братом спадкодавця ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини після смерті останнього. Відповідно до рішення суду за ним було визнано право власності на успадкований ОСОБА_6 житловий будинок після смерті його матері ОСОБА_4. Відтак, як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), проте отримав відмову у видачі такого, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст.13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №296926, що 11 квітня 1995 року померла ОСОБА_4, якій на підставі сертифікату на право на середню земельну частку (пай) серії ЛВ №0187255, належала земельна частка площею розміром 2,38 умовних кадастрових гектари. Спадщина (на належне померлій майно) відкрилася в цей же день відповідно до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Дослідженими в судовому засіданні обставинами встановлено, що заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала. При вищевказаних обставинах відповідно до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_6 (син померлої), оскільки до дня та на день її смерті спільно з ним проживав та як спадкоємець першої черги фактично вступив в управління та володінням спадковим майном, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформив (арк. справи 17).

У судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 26 квітня 2005 року, в м.Жидачів Львівської області, помер ОСОБА_6, про що 27 квітня 2005 року складено відповідний актовий запис №11 та Зарічанською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 27 квітня 2005 року, видано свідоцтво про смерть серії 1-СГ №014000 (арк. справи4)

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлого складається, в тому числі із права на земельну частку (пай) розміром 2,38 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0187255, яке останній успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4, котра померла 10.04.1995 року.

Так, згідно із Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0187255, який виданий Жидачівською РДА Львівській області 02.03.2018 року, ОСОБА_4, як члену АТ "Золотий колос" належить право права земельну частку (пай) розміром 2,38 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області. (арк. справи 9)

Заповіту спадкодавець ОСОБА_6щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не склав, що стверджується довідкою, яка видана Зарічанською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 15 лютого 2018 року за вих. №149 (арк. справи 10).

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12.05.2016 року, що за позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 визнано право власності на житловий будинок з приналежними господарськими будівлями і спорудами у с.Заріччя по вул.Річна, 12 Жидачівського району Львівської області( арк. справи 14-16), тобто позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6, оскільки й прийняв частину, належного останьому майна.

Разом з тим, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №129/02-31 від 22 лютого 2018 року, яка видана завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою Львівської області, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його ОСОБА_7, котрий помер 26 квітня 2005 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому та є спадковим майном (арк. справи 7)..

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно із ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно(земельну частку (пай), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті його дядька-Клімковського ОСОБА_3, котрий помер 26 квітня 2005 року, право на земельну частку (пай) розміром 2,38 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ №0187255, яке останній успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4, котра померла 10.04.1995 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КВ №461035, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1. .

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КВ №856613, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 18.02.2019 року.

Суддя З.М.Коліщук