Справа № 462/5221/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі :

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Трипалюк А.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення коштів, покликаючись на те, що вона є співвласником квартири №30 на вул. Яворницького, 12 у м. Львові, у якій також проживає відповідач ОСОБА_2 Проте відповідач не виконує обовязку по сплаті послуг за електроенергію, такі послуги оплачує виключно вона, внаслідок чого у відповідача наявна заборгованість перед нею по сплаті послуг за електроенергію з січня 2012 року у розмірі 3297,28 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь 3297,28 грн. заборгованості за оплату послуг за електроенергію, 4536,00 грн. інфляційних втрат, 6053,02 грн. пені.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечила у повному обсязі, покликається на те, що позивачем не зроблено обгрунтованого рзрахунку суми заборгованості, що унеможливлює перевірку правильності розрахунку. Крім того, вона фактично не користується квартирою,а тому вимоги позивача є необгрунтованими. Також, вона здійснювала оплату послуг за електроенергію, що стверджується наданими нею квитанціями.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, який суд до уваги не бере, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 179 ЦПК України, зокрема, щодо надіслання копії відповіді на відзив іншим учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів.

У зв'язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири №30 на вул. Яворницького, 12 у м. Львові.

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки ЛКП «Богданівка» №91 від 21 січня 2019 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі №30 на вул. Яворницького, 12 у м. Львові.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 квітня 2009 року визнано мирову угоду від 28 квітня 2009 року згідно з якою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобовязались сплачувати 5/9 вартості комунальних послуг.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності до ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги до комунальних послуг належить послуги із централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та ін.

Статтями 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до листа ПАТ «Львівобленерго» №31-48 від 16 березня 2018 року за адресою: м. Львів, вул. Яворницького, 12/30 відсутня заборгованість за спожиту електроенергію.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, проте позивачем не надано суду жодного розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_2 за оплату послуг за електроенергію та інфляційних втрат і пені, що унеможливлює суду встановити період, за який здійснено такий розрахунок позивачем, порядок здійснення таких розрахунків, зокрема, чи враховано позивачем обовязок сплати житлово-комунальних послуг у розмірі 5/9 від їх вартості ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а не лише відповідачем ОСОБА_2

Крім того, суд відхиляє покликання відповідача на некористування нею квартирою №30 на вул. Яворницького, 12 у м. Львові, оскільки згідно ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 28 квітня 2009 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобовязались сплачувати 5/9 вартості комунальних послуг, незалежно від їх проживання у такій квартирі.

Також, суд не бере до уваги покликання відповідача на квитанції про оплату послуг за спожиту електроенергію як на доказ подати нею таких послуг, оскільки у вказаних квитанціях платником зазначено ОСОБА_1, а не відповідача ОСОБА_2 та покликання відповідача на те, що оплату послуг здійснено з її розрахункового рахунку є безпідставними, оскільки відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів належності їй такого рахунку.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд вважає, що розподіл судових витрат проводити не слід.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2019 року.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_5

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш