Справа №: 272/11/19
Провадження № 2/272/170/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2019 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Карповця В.В.,
секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,
за участі: позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,суд, -
Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Андрушівка, вул.Учительська,9, відповідно до договору дарування житлового будинку зареєстрованого приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 22.08.2016 року. У вищевказаному житловому будинку зареєстровані тітка позивача - ОСОБА_2, та син тітки позивача - ОСОБА_3, які є відповідачами по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідачі по справі вже тривалий час, а саме понад пять років, не проживають за зареєстрованим місцем проживання, не користуються будинком, не приймають участі в його утриманні, не сплачують за комунальні послуги, та на даний час проживають за межами території України. При цьому, реєстрація відповідачів в будинку не дозволяє позивачу користуватись та розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує її законні права як власника будинку.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд, визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в м.Андрушівка, вул.Учительська,9, Житомирської області.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання неодноразово не зявлялися, про дату, час та місце розгляду справи вважаються повідомленими належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі вищевикладеного, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили, що вони проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, та вже тривалий час, понад пять років, не бачили відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання. В будинку відсутні їхні речі.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок №9, який розташований за адресою: м.Андрушівка, вул.Учительська, Житомирської області (а.с.11). Відповідно до довідки виданої Андрушівською міською радою від 02.11.2018 №4920 вбачається, що в м.Андрушівка, по вул.Учительська,9, зареєстровані, але не проживають більше пяти років - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно доЗакону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися й розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст.ст.316,317,319,321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зіст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК Української РСР, якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Згідно положень ст.156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.
Відсутність відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за зареєстрованим місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, тривалий час, а саме понад пять років, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між позивачем та відповідачами, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачі, не проживаючи в спірному будинку більше пяти років без поважних причин, є такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в звязку з чим поданий позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст.316,317,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст. 71,72,156 ЖК Української РСР, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 247, 259, 263 265, 268, 273, 280, 281, 284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: м.Андрушівка, вул.Учительська,9, Житомирської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.
Заочне рішення може бути переглянуте Андрушівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:ОСОБА_7