ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/6187/15

провадження № 22-ц/4809/247/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя доповідач),

судді - Єгорова С.М.; Кіселик С.А.

за участю секретаря: Сорокіної Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач: Управління комунальної власності Кіровоградської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка представляє інтереси ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 7 лютого 2018 року у складі судді: Іванової Н.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Кіровоградської міської ради про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_3, яка представляє інтереси ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про:

- встановлення факту проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., однією сім'єю, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини;

- визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1

В обґрунтування вимог зазначила, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, витрати на її поховання оплатила позивач, що підтверджується договором-замовлення про надання ритуальних послуг та відповідними фіскальними чеками.

Спадкодавець була хрещеною матір'ю ОСОБА_1 Вона хворіла і потребувала постійного догляду, тому позивач з січня 2007 року проживала разом з нею та вели спільно господарство.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1, у встановлений законом строк, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як вважала себе спадкоємцем четвертої черги права на спадкування за законом. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Факт постійного проживання підтверджується довідкою з КРЕП № 6 про склад сім'ї, а також показами свідків.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 серпня 2017 року залучено до участі у розгляді справи правонаступника відповідача Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради - Управління комунальної власності Кіровоградської міської ради (т. 1 а.с. 162).

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 7 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано суду беззаперечних та переконливих доказів її проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, в період з 2007 року до часу відкриття спадщини. Витрати коштів на поховання не можуть свідчити про факт проживання однією сім'єю, існування спільного побуту, взаємних прав і обов'язків між померлою та позивачем, не менше як п'ять років.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_3, яка представляє інтереси ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Факт постійного проживання однією сім'єю позивача з ОСОБА_4 підтверджується довідкою сусідів, завіреної в КРЕП № 6 та, безпосередньо, довідкою КРЕП № 6 про склад сім'ї. У вказаних документах зазначено, що на день смерті спадкодавця разом з нею проживала без реєстрації ОСОБА_1, яка вела з померлою спільне господарство, здійснила поховання за свій рахунок. Дані обставини також підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Суд не дав оцінку фотографіям, які свідчать про близькі, майже родинні відносини позивача та ОСОБА_4 Покази свідка ОСОБА_8, яка працює в КП «ЖЕО № 1» не є належним доказам у справі, оскільки вона, в силу своїх обов'язків, приходила до мешканців будинку лише при запуску системи теплопостачання, тобто один раз на рік. Згідно довідки Аджамської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 08.12.2017 р., діти позивача навчалися в даному навчальному закладі з 2007 по 2011 рік та проживали АДРЕСА_2 в сім'ї бабусі - ОСОБА_9, тоді як позивач мешкала в м. Кіровограді. Вихованням дітей займалася бабуся. Не спростовують обставин, викладених в позовній заяві, факт роботи ОСОБА_1 в с. Аджамка, в період з 01.02.2007 р. по 20.03.2009 р., так як це близьке від міста село, багато його мешканців працює в м. Кропивницький, а також відомості, викладені у довідці Аджамського дошкільного навчального закладу «Білочка» № 45/01-10 від 10.10.2017 р., адже донька позивача відвідувала дитячий заклад з 12.09.2012 р. по 29.05.2015 р., тобто практично після смерті ОСОБА_4 Виклик особисто спадкодавцем швидкої медичної допомоги не доводить, що позивач не проживала в спірній квартирі.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, Управлінням комунальної власності Міської ради міста Кропивницького подано відзив. В якому зазначено, що в судовому порядку, згідно вимог цивільно-процесуального законодавства, встановлюється лише факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Сімейний кодекс України не регулює відносини між двоюрідними братами, сестрами, тіткою, дядьком, племінницею, племінником та іншими родичами за походженням. Отже, у розумінні спадкових правовідносин, позивач не є належним спадкоємцем ОСОБА_4 Крім того, ОСОБА_1 не доведено належними доказами факт спільного проживання з спадкодавцем однією сім'єю.

Апеляційне провадження відкрито 13 грудня 2018 року.

Сторони в судове засідання не з'явилась, повідомлені про час та місце розгляду справи (т. 2 а.с. 3-4). Подали заяви про розгляд справи без участі їх представників (т. 2 а.с. 14-15).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Судом встановлено такі обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла (т. 1 а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшла квартира АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 5).

29 січня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвої Г.Ф. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 19). На підставі вказаної заяви та доданих до неї документів нотаріусом заведена спадкова справа за № 1/2013 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33147319 від 29.01.2013 року, т. 1 а.с. 20).

Приватним нотаріусом рекомендовано позивачу звернутися до суду для встановлення факту, що їй належить право на спадкування за законом у четверту чергу, як особі, що проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини (т. 1 а.с. 21).

Згідно довідки № 2713, виданої 2 жовтня 2012 року КРЕП № 6, ОСОБА_4 з 25 травня 1988 року по день смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 На день смерті разом з нею проживала без реєстрації ОСОБА_1, вони вели спільне господарство, похорони спадкодавця провела за свій рахунок (а.с. 6). Зазначене також підтверджується довідкою № 506 від 25.10.2012 р. (т. 1 а.с. 7).

Лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_4 № 31, видане 20 вересня 2012 року Комунальним закладом «Центральна міська лікарня м. Кропивницька», одержала ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 8).

Договір-замовлення про надання ритуальних послуг, необхідних для організації поховання ОСОБА_4 укладено 20 вересня 2012 року між замовником - ОСОБА_1 та ритуальною службою (т. 1 а.с. 10).

16 травня 2014 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с. 17).

За інформацією, наданою Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради у звіті про наявність вільних приміщень станом на 05.03.2013 р., квартира АДРЕСА_1 опечатана КРЕП № 6 (т. 1 а.с. 43-46). У ній ніхто не зареєстрований та не проживає.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України підлягає встановленню два юридичних факти: а) проживання однією сім'єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п'ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім'єю.

Обов'язковою умовою для визнання осіб такими, що мають право на спадкування на підставі статті 1264 ЦК України, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Докази повинні бути не тільки належними, допустимими, достовірними, але й достатніми. Про що суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, тягар доказування обставин викладених в позові, згідно з перерахованими нормами права, покладається на позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки позивачем не представлено достатніх доказів, які б підтверджували її спільне проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_4, починаючи з січня 2007 року і до часу відкриття спадщини. Не надані беззаперечні, належні та допустимі докази ведення спільного господарства, побуту, наявності спільного бюджету, витрачання коштів на спільні цілі в період, який охоплював спірні події.

Згідно штампу в паспорті громадянина України, серії НОМЕР_1, виданого 10 липня 2014 року Кіровоградським РС УДМС України в Кіровоградській області, ОСОБА_1 з 15 квітня 2011 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с.15-16). Що також підтверджується відомостями Аджамської сільської ради Кіровоградського району від 01.12.2015 р. наданих на підставі по господарської книги № 14 за 2011-2015 р.р. (т. 1 а.с.126).

В період з 01.02.2007 р. по 20.03.2009 р. позивач працювала на посаді прибиральні виробничих приміщень у ФГ «Оберіг-К» та звільнена з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (т. 1 а.с.26). Фермерське господарство «Оберіг-К» знаходиться за адресою: вул. Громова 36 с. Аджамка Кіровоградський район Кіровоградська область.

Донька позивача ОСОБА_12, 2009 року народження, з 12.09.2012 р. по 29.05.2015 р. відвідувала Аджамський дошкільний навчальний заклад загального типу «Білочка». Вихованням дитини займалася мама - ОСОБА_1, яка приводила та забирала доньку особисто, відвідувала батьківські збори, брала активну участь у життєдіяльності групи, всього закладу (т. 1 а.с.179).

Згідно довідки № 316 від 08.12.2017 р., виданої дирекцією Аджамської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, діти позивача ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з 2007 р. по 2011 р. навчалися у даному навчальному закладі та проживали за адресою: АДРЕСА_2 у сім'ї бабусі ОСОБА_9. Мати в даний період проживала в м. Кіровоград. Вихованням дітей займалася бабуся, вона ж відвідувала батьківські збори (т. 1 а.с. 189).

За інформацією заступника головного лікаря з оргметодроботи Територіального медичного об'єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» за період з 01.08.2012 р. по 31.12.2012 р. до громадянки ОСОБА_4, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано 2 виїзди бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги: 03.09.2012 р. о 08:21 год., виклик № 64379, екстрену (швидку) медичну допомогу викликала сама. Після надання медичної допомоги хвора залишена на місці; 13.09.2012 р. о 08:13 год., виклик № 66744, екстрену (швидку) медичну допомогу викликала сама. Після надання медичної допомоги хвору доставлено до центральної міської лікарні, в інфекційне відділення (т. 1 а.с. 122).

Покази свідків, допитаних в суді першої інстанції, зі сторони позивача на підтвердження проживання сторони зі спадкодавцем однією сім'єю з тим інформаційним навантаженням, які б цей факт доводили беззаперечно, не є достатніми. Оскільки вони вказували про відомі їм обставини спільного проживання позивача з померлою, при цьому жодного разу не були в квартирі ОСОБА_4. Більш того, їх показами не підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були пов'язані спільним побутом, несли витрати на утримання спільного майна, мали взаємні права та обов'язки.

Так, свідок ОСОБА_6 зазначила, що працює лікарем терапевтом у лікарні. ОСОБА_4 була її пацієнткою. За життя померла говорила, що інших родичів у неї немає, проживає разом з ОСОБА_1 та хотіла переписати на неї квартиру. Проте, враховуючи тяжкий стан хворої, яка останні три дні взагалі не розмовляла, вона заборонила приводити до лікарні нотаріуса. Свідок стверджує, що в квартирі померлої ніколи не була, за дітей позивача їй нічого не відомо, також невідомо скільки по часу тривало спільне проживання.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що є сусідкою позивача, була знайома з померлою, але в її квартирі не була. Останні років п'ять ОСОБА_4 хворіла, лежала у третій лікарні з інфарктом, разом з нею проживала ОСОБА_1, яка її доглядала, як свою хрещену матір. Зі слів останньої відомо, що у померлої нікого з родичів не було, родина позивача зробила в квартирі спадкодавця косметичний ремонт.

Разом з тим, свідок ОСОБА_8 зазначила, що працює в КП «ЖЕО № 1» з 01.07.2008 р. До 2014 року в її обов'язки, входило проведення обстежень квартир на предмет затоплення, запуску систем теплопостачання. Будинок ОСОБА_4 знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 1». До її квартири свідок навідувалася частіше за все в опалювальний сезон, оскільки та проживала на дев'ятому поверсі, це був кінцевий стояк, відвідувала помешкання вдень. Двері постійно відчиняла власниця, в квартирі нікого іншого не було. В однокімнатній квартирі стояв лише один диван. Також зазначила, що вона разом зі своєю колегою, допомагали ОСОБА_4 заповнювати комунальні книжки.

За вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог цивільно-процесуального законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження факту проживання із ОСОБА_4 однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини, що давало б підстави для визнання її спадкоємцем четвертої черги після смерті спадкодавця.

Здійснення поховання, догляд та допомога не є доказом спільного проживання не менше п'яти років та ведення спільного господарства, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України.

Довідка КРЕП № 6 від 02.10.2012 р. не містить інформації про предмет доказування, в ній зазначено лише, що на день смерті разом ОСОБА_4 проживала без реєстрації ОСОБА_1. При цьому не вказано період їх спільного проживання.

Не може слугувати доказом заявлених позовних вимог й довідка Аджамської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, оскільки викладена в ній інформація не підтверджує спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у вищевказаний період.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду, містять посилання на факти, що були предметом дослідження.

В матеріалах справи відсутні докази, які засвідчують реальність сімейних відносин не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Обставини на які посилається позивач фактично є допомогою і підтримкою близької особи, в даному випадку хрещеної матері, та не створюють право на спадкування в порядку статті 1264 ЦК України.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка представляє інтереси ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 7 лютого 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 26 лютого 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: