Справа № 0418/2509/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю заявниці - ОСОБА_1

заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2019 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої послалась на те, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №0418/2509/2012, за наслідками розгляду якої 15 травня 2013 року судом визнано мирову угоду, якою визначено розподіл спірних коштів між сторонами 60% (183360 гривень) позивачу (заявнику за даною заявою), 40% (122260 гривень) відповідачу ОСОБА_2 Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 21 травня 2013 року. Заявник неодноразово зверталась до ОСОБА_2 із проханням виконати умови мирової угоди, чого так і не було здійснено. 10 вересня 2019 року заявник отримала виконавчий лист суду на вищевказану ухвалу, але строк пред`явлення такого виконавчого листа до виконання на момент його отримання вже сплив. Вважаючи, що вказаний строк пропущений заявником з поважних причин, ОСОБА_1 просила свою заяву задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні заявник (стягувач за виконавчим листом) вимоги своєї заяви підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Боржник за виконавчим листом суду проти задоволення заяви не заперечував.

Інші учасники розгляду заяви в судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

За викладених обставин, з огляду на положення ст.10 ч.9, ст.ст.211, 223, ст.433 ч.3 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання та розглянути по суті подану заяву за фактичної явки учасників її розгляду.

Вислухавши заявника (стягувача) та боржника за виконавчим листом, а також дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №0418/2509/2012 (провадження №2/0203/505/2013) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Управління-служба у справах дітей Красногвардійської районної в м. Дніпропетровську ради, про поділ спільно нажитого майна та витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою суду від 15 травня 2013 року провадження у вказаній цивільній справі було закрито у зв`язку із визнанням судом мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до затверджених умов мирової угоди її сторони погодили наступний розподіл коштів: 60%, що становить 183360 гривень, ОСОБА_1 , а 40%, що становить 122260 гривень, ОСОБА_2 Вказана ухвала суду до суду апеляційної інстанції не оскаржувалась, а отже набрала законної сили ще 21 травня 2013 року. Викладене підтверджується копією вказаної ухвали та іншими матеріалами цивільної справи №0418/2509/2012 (а.с.54-64).

05 серпня 2014 року копію вищевказаної ухвали суду, яка набрала законної сили, отримав ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 . Разом з тим, як вбачається зі змісту самої ухвали суду про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі, а також зі змісту журналу судового засідання від 15 травня 2013 року в судовому засіданні при постановленні та проголошенні повного тексту вказаної ухвали були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а отже не могли не знати про існування такої ухвали, її зміст на правові наслідки. Викладені обставини підтверджуються відповідною ухвалою суду, журналом судового засідання та розписками сторін про отримання копії ухвали (а.с.56-57, 59, 60).

04 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_1 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на її ім`я, як стягувача, видано виконавчий лист на примусове виконання ухвали того ж суду від 15 травня 2013 року по справі №0418/2509/2012 (провадження №2/0203/505/2013). Боржником за даним виконавчим листом вказано ОСОБА_5 В.В. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вказано до 21 травня 2014 року. Дані обставини підтверджуються копією виконавчого листа та заявою про його видачу (а.с.64, 68).

Питання поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа суду до виконання врегульоване нормами ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист суду є виконавчим документом. При цьому, на момент постановлення ухвали суду від 15 травня 2013 року, якою визнано мирову угоду та закрито провадження у справі, чинна на той час редакція ЦПК України не містила норми, яка б надавала такій ухвалі статус виконавчого документу, що, в свою чергу, зумовлює необхідність видачі на цю ухвалу виконавчого листа суду.

За змістом норм ст.4 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, чинного на даний час, а також аналогічної за змістом норми ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, в редакції, чинній на момент винесення ухвали суду від 15 травня 2013 року і до моменту втрати ним чинності, визначено в якості обов`язкової вимоги до змісту виконавчого документу строк пред`явлення рішення/виконавчого документу до виконання. Даний строк визначає період часу, протягом якого стягувач має право звернутись до державного/приватного виконавця із відповідним виконавчим документом з метою його примусового виконання.

Нормою ст.12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, чинного на даний час, визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Положеннями ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, який діяв на момент винесення ухвали суду від 15 травня 2013 року, передбачено річний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

За змістом ст.ст.3, 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчий лист суду, як виконавчий документ, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. Зазначений строк обчислюється з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, на яке видано такий виконавчий лист.

Пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом (до 05 жовтня 2016 року), пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналізуючи встановлені на підставі наявних у справі та поданих сторонами доказів в контексті наведених вище положень законодавства, яке регулює питання строків пред`явлення виконавчих листів суду, як виконавчих документів, до примусового виконання, та поновлення цих строків, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа суду від 04 вересня 2019 року до виконання.

Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду заяви, ґрунтується на тому, що за змістом наведених норм законодавства основною умовою для задоволення судом заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску стягувачем такого строку. При цьому, оцінка причин як поважних здійснюється судом в ході розгляду відповідної заяви стягувача, на якого за змістом ст.ст.2, 12, 13, 76-81 ЦПК України покладається обов`язок навести такі причини пропуску строку, які він вважає поважними, а також довести перед судом характер та дійсність існування таких причин за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. Збирання ж доказів за даною категорією справ не є обов`язком суду. Поважними причинами слід вважати такі, які не залежали від волі та дій стягувача, тобто причини, зумовлені зовнішніми об`єктивними чинниками, на виникнення, існування та припинення яких стягувач не міг вплинути жодним чином, що, в свою чергу, позбавило його можливості вчинити дії із пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання із дотриманням встановленого законом строку.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа суду від 04 вересня 2019 року до виконання заявник послалась лише на отримання такого виконавчого листа вже із пропуском строку для пред`явлення його до виконання, безрезультатність дій заявника із спонукання боржника самостійно виконати умови мирової угоди, невідповідність ухвали суду від 15 травня 2013 року вимогам, що пред`являються до виконавчого документу. Оцінюючі такі доводи заявника, суд вважає, що жодна із наведених обставин не є поважною причиною для пропуску строку. Так, як встановлено судом в ході розгляду справи, заявник була присутня при винесенні та проголошенні тексту ухвали суду від 15 травня 2013 року, а відтак не могла не знати про її зміст та правові наслідки для себе, про необхідність самостійного вирішення питання про звернення ухвали до виконання у випадку відмови іншої сторони мирової угоди виконати взяті на себе за такою угодою зобов`язання. Натомість, заявник лише в серпні 2019 року, тобто через шість років з моменту винесення ухвали, вирішила ініціювати звернення до примусового виконання такої ухвали суду, звернувшись із цим питанням до органу державної виконавчої служби. Жодних причин, які б об`єктивно перешкоджали заявнику вчинити такі дії раніше, нею не наведено та не підтверджено доказами. Щодо невідповідності ухвали суду від 15 травня 2013 року за своїм змістом вимогам до виконавчого документу, то, як зазначалось судом вище, на момент винесення такої ухвали чинна на той час редакції ЦПК України, на відміну від актуальної, не передбачала наявності в ухвали суду про визнання мирової угоди статусу виконавчого документу, а отже заявник мала звернутись до суду задля отримання на цю ухвалу виконавчого листа суду, що здійснила лише у вересні 2019 року, знову ж таки не обґрунтувавши і не доказавши перед судом існування поважних причин такого зволікання.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа суду до виконання є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 4, 12, п.5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, ст.ст.18, 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, ст.ст.2, 3, 12, 13, 76-81, 258-261, 263, 268, 352-355, 431, 433 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 07 листопада 2019 року.

Суддя С.Ю. Казак