Провадження № 6/760/230/19
В справі № 760/1883/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року Солом?янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника заявника- Дерев'янчука В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду з зазначеною заявою і просить замінити сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-1038/11 в частині зобов'язання відповідачки ОСОБА_4 не чинити перешкоди в здійсненні права власності та виселенні в з усіма залежними від неї особами з квартири АДРЕСА_1, а також просить видати новий виконавчий лист у справі.

Посилається в заяві на те, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_4 з усіма залежними від неї особами із зазначеної квартири.

18 січня 2012 року в справі був виданий виконавчий лист, однак виконавчі дії з виконання рішення суду не вчинялися.

При зверненні до виконавчої служби було встановлено, що виконавче провадження закрито без виконання.

31 жовтня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири, проте новий власник зазначеної квартири позбавлений можливості виконати рішення суду, оскільки не є стороною виконавчого провадження.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав.

Відповідачка та державний виконавець в судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду від 10 березня 2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, виселення та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, виселено ОСОБА_4 зі всіма залежними від неї особами із зазначеної квартири.

На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист.

31 жовтня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири.

/т. 3 а.с. 252/

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Частиною 5 статті 15 Закону визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З точки зору закону заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст.15 Закону України "Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Тобто, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

З цього випливає, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 61- 1207св18 від 21 березня 2018 року.

В даній постанові Верховний Суд зазначив, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід»ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

У Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи 1787/2011 від 02 січня 2011 року зазначено,що виконання рішень Європейського суду з прав людини відзначається існуванням основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що серйозно підривають верховенство права.

Щодо України ці проблеми пов»язані, зокрема, з хронічним невиконанням рішень національних судів.

Крім того, за змістом Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов'язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов»язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Виходячи з обставин, викладених вище, суд приходить до висновку про задоволення заяви в частині заміни сторони виконавчого провадження в частині вимог про виселення ОСОБА_4 з усіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 12 р. 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Статтею 515 ЦК України визначено, що заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З змістом рішення суду від 10 березня 2011 року зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права власності на квартиру.

Враховуючи, що на момент винесення рішення перешкоди у користуванні власністю чинилися саме позивачу в справі, дані правовідносини нерозривно пов'язані з особою позивача, а тому заміна стягувача в цьому зобов'язанні, у відповідності до законодавства, не допускається.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Тобто, виконавчий лист є документом, який видається на виконання відповідного судового рішення і на підставі якого дане судове рішення виконується в примусовому порядку, а тому питання щодо видачі виконавчого документа при винесенні такого рішення розгляду не підлягає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви в цих частинах.

Керуючись ст.ст. 512, 515 ЦК України, ст. 431, 442 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

Замінити сторону виконавчого провадження, стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_1 в частині вимог про виселення ОСОБА_4 з усіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 28 лютого 2019 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва