Дата документу 26.02.2019
Справа № 320/9917 /18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

за участі секретаря Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визнання права власності на будинок за набувальною давністю,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за собою право власності на будинок № 42 по вул. Шевченка с. Обільне Мелітопольського району Запорізької області за набувальною давністю.

Позивач в судове засідання не зявилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, у відзиві на позовну заяву зазначив, що ОСОБА_1 безперервно, відкрито, добросовісно з 01.11.2007 по теперішній час (понад 10 років) володіє та користується будинком № 42 по вул. Шевченка с. Обільне Мелітопольського району Запорізької області, мешкає в ньому, сплачує за договорами комунальні послуги, провела капітальний ремонт будинку. На підставі викладеного позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно власником будинку № 42 по вул. Шевченка в с. Обільне Мелітопольського району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу № 6395 від 28.12.2000 був ОСОБА_2 /а.с.7-8/.

12.12.2006 власник будинку ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 059337 від 15.12.2006 /а.с.18/.

Згідно повідомлення Мелітопольської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого 12.12.2006 ОСОБА_2 не заводилась /а.с.95-97/.

01.11.2007 позивач, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3А./а.с.20/, разом з чоловіком заселилась в будинок, та вони почали в ньому постійно проживати. За час їх проживання в будинку ними було проведено водовід, встановлена огорожа, зроблений капітальний ремонт будинку.

31.12.2013 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 276293 /а.с.19/.

Позивач і по цей час продовжує проживати в цьому будинку та добросовісно користуватися ним.

Факт володіння і користування зазначеним будинком з 2007 року підтверджується довідкою № 1566 від 27.06.2017, наданою Семенівською сільською радою Мелітопольського району /а.с.16/, та копіями квитанцій про сплату податку на землю, копією паспорта на лічильник води, копією договору на водопостачання, копіями квитанцій про сплату комунальних платежів /а.с.24-80/.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно з абз. 3 ч. 1ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344ЦК України).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно з абз. 2 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки ОСОБА_1 відкрито, безперервно та добросовісно володіє будинком № 42, розташованим по вул. Шевченка с. Обільне Мелітопольського району Запорізької області, більш ніж 10 років до сьогодні, а відповідач підтверджує цей факт та визнає позов у повному обсязі, то суд дійшов висновку про можливість визнання за нею права власності на цей будинок за набувальною давністю.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 5, 8, 10, 11, 15, 57-60,169, 197, 208-210, 212-215, 224-226, 247 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 119, 120, 344 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, про визнання права власності на будинок за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на будинок № 42, розташований по вул. Шевченка с. Обільне Мелітопольського району Запорізької області, за набувальною давністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2019 року.

Суддя: