Справа № 462/6923/18 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2941/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Струс Л.Б.

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Румілової Н.М. від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Залізничний відділ ДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області - головний державний виконавець Залізничного ДВС Пазиняк Г.Я., ПАТ «Укрсиббанк», ДП «Сетам» про визнання майна сумісною власністю, визнання права власності на частку майна, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову у даній справі. Вважає ухвалу необґрунтованою, оскільки при постановленні такої судом неповно встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що з судового рішення від 08.06.2018 року у справі №462/4100/17 вбачається, що предметом позову були вимоги про визнання права спільної сумісної власності та виділення у власність 2/3 частки, зняття арешту з майна та стягнення компенсації з позивача. Однак цим же судовим рішенням не було спростовано того факту, що майно є спільною сумісною власністю та вимога про визнання майна спільною сумісною власністю взагалі упущена судом та не була вирішена, також не досліджено тієї обставини, що порука позивача була припинена рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2015 року у справі №462/8380/14, а підставою для відмови у виділенні частки 2/3 з майна була недоведеність, не надано позивачем належних доказів в підтвердження дійсної вартості майна та не внесення позивачем на депозит суду компенсації вартості частки в майні відповідача. Вказує на те, що у вказаній справі позивач просить визнати спільне майно об'єктом спільної сумісної власності та визнати право власності на Ѕ частку в майні. Тобто дана вимога не є тотожною з вимогою про виділення у власність 2/3 частки зі спільного майна у справі №462/4100/17, оскільки вимога у даній справі передбачає саме визначення ідеальної частки в майні на відміну від виділення в натурі із спільної власності. Вказує на те, що обґрунтованість заяви позивача є підставною, оскільки невжиття заходів забезпечення позову призведе до протиправного позбавлення власності, яка належить позивачу за захистом якого останній звернувся до суду.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників),зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що у клопотанні про закриття провадження ОСОБА_2 просить розгляд справи проводити без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 149 ЦПК України та відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, - виходив з того, що ухвалою суду від 5 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України. 5 листопада 2018 року позивач звернулась з заявою про забезпечення позову, а саме просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони начальнику Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ вчиняти виконавчі дії у виконавчому провадженні № 53027345 з надсилання організатору проведення електронних торгів заявки на реалізацію арештованого майна (транспортного засобу марки марки MERSEDES-BENZ, 1988 р.в., номерний знак НОМЕР_1 ), до моменту набрання законної сили рішенням суду за її позовом про визнання права власності на частку в спільному майні у справі. Вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації з електронних торгів арештованого майна (марки MERSEDES-BENZ, 1988 р.в., номерний знак НОМЕР_1 ). Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Оскільки ухвалою суду відмовлено у відкритті провадження по справі, підстави для забезпечення позову відсутні.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Позивач ОСОБА_2 1.11.2018р. звернулась в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3, треті особи Залізничний відділ ДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області - головний державний виконавець Залізничного ДВС Пазиняк Г.Я., ПАТ «Укрсиббанк», ДП «Сетам», у якій просила визнати транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ, 1988 р.в., модель - 209D; тип - загальний легковий пасажирський - В; номер шасі (кузова) - НОМЕР_2; номерний знак НОМЕР_1, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частки транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ, 1988 р.в., модель - 209D; тип - загальний легковий пасажирський - В; номер шасі (кузова) - НОМЕР_2; номерний знак НОМЕР_1.

Крім цього, 05 листопада 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась з заявою про забезпечення позову, а саме просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони начальнику Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ вчиняти виконавчі дії у виконавчому провадженні № 53027345 з надсилання організатору проведення електронних торгів заявки на реалізацію арештованого майна (транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ, 1988 р.в., модель - 209D; тип - загальний легковий пасажирський - В; номер шасі (кузова) - НОМЕР_2; номерний знак НОМЕР_1 ), до моменту набрання законної сили рішенням суду за її позовом про визнання права власності на частку в спільному майні; вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації з електронних торгів арештованого майна (транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ, 1988 р.в., модель - 209D; тип - загальний легковий пасажирський - В; номер шасі (кузова) - НОМЕР_2; номерний знак НОМЕР_1) у виконавчому провадженні №53027345 до моменту набрання законної сили рішенням суду за її позовом про визнання права власності на частку в спільному майні.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 5.11.2018 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Залізничний відділ ДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області - головний державний виконавець Залізничного ДВС Пазиняк Г.Я., ПАТ «Укрсиббанк», ДП «Сетам» про визнання майна сумісною власністю, визнання права власності на частку майна.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що судом було постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд, зважаючи на наведену норму закону, не вправі та не взмозі був задовольняти заяву про забезпечення позову, який судом не розглядається та розглянутий, за наявності такої ухвали, бути не може, тому судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, який на розгляді не перебуває та стадія «до пред'явлення позову», яка б давала можливість вирішення питання про забезпечення позову - завершена.

Тому, доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними, а саму скаргу слід залишити без задоволення, залишивши оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Що стосується клопотання апелянта про закриття провадження у справі в частині розгляду даної апеляційної скарги з підстав відсутності предмету спору, то слід вважати, що апелянтом помилково потлумачено норми процесуального закону, а саме п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у якій йдеться про можливість закриття провадження у справі вцілому. Однак, у даному випадку провадження у справі не відкрито, застосування ж даної норми до апеляційного провадження за даною апеляційної скаргою слід вважати у даному випадку неможливим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі в частині розгляду апеляційної скарги на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26.02.2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

Л.Б. Струс