Справа № 405/732/19
Провадження №2/405/112/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/732/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Регіональний центр професійної освіти ім. О.Є.Єгорова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.12.2015 року, в якому (будинку) зареєстроване місце проживання відповідачів, а саме: її (позивача) ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Також позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_4 не проживає в зазначеному будинку з 2017 року; відповідач ОСОБА_2 виїхала з домоволодіння у 2018 році, разом з тим, вона змушена здійснювати за останніх оплату комунальних послуг, які на них нараховуються. Крім того, позивач вказала, що враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 є неповнолітньою, вона не може укладати правочини щодо цього нерухомого майна без відповідної згоди органу опіки та піклування, при цьому, рішенням виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького№635 від 18.12.2018 року її (позивача) звільнено від повноважень піклувальника над неповнолітньою дитиною-сиротою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що формальна реєстрація відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в належному їй (позивачу) на праві приватної власності будинку порушує її права власника, крім того,зазначена обставина (факт реєстрації відповідачів за зазначеною вище адресою) впливає на оформлення нею (позивачем) субсидії за житлово-комунальні послуги.

З огляду на викладене вище позивач просила визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , 24 січня 2002 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06.02.2019 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: зазначити особу, яка на даний час представляє інтереси неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якої позивачем пред`явлено позов.

Позивач ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 06.02.2019 року подала до суду позов в новій редакції, зазначивши представника неповнолітньої ОСОБА_2 в особі директора Регіонального центра професійної освіти ім.О.С. Єгорова Корецького М.І.

Відповідно до ухвали від 09.04.2019 року про відкриття провадження на підставі ст. 19 ЦПК України розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи.

Крім того, ухвалою суду від 25.07.2019 року залучено до участі в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє директор Регіонального центру професійної освіти ім. О.Є.Єгорова ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні жилим приміщеннямпідтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що відповідач ОСОБА_4 є її сином та в належному їй будинку не проживає постійно протягом тривалого часу. ОСОБА_2 онука, яка проживала разом з нею (позивачем) з 2007 року, при цьому, за рішенням виконавчого комітету вона була її піклувальником. Неповнолітня ОСОБА_2 не проживає в належному їй будинку з перших чисел грудня, 2018 року, так як вона познайомилася з хлопцем та проживає разом з ним, вона, в свою чергу, написала відмову від піклування над неповнолітньою ОСОБА_2 вказала, що реєстрації відповідачів у належному їй будинку, порушує її права, як власника будинку, так як вона не може оформити субсидію.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлений в порядку ч.6 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -соціальний педагог Регіонального центру професійної освіти ім. ОСОБА_8 Є. Єгорова ОСОБА_3 зазначила про відсутність законних підстав для визнання неповнолітньої ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 Вказала, що на даний час неповнолітня дитина навчається в Регіональному центрі професійної освіти ім.О.Є. Єгорова на третьому курсі та закінчує навчання в червні, 2020 року, та на час навчання дитину забезпечили проживанням в гуртожитку, де вона на даний час і проживає, окрім того, враховуючи статус дитини, - остання перебуває на квартирному обліку, однак, на даний час, житлом не забезпечена.

Неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що на даний час вона навчається на 3-му курсі Регіонального центру професійної освіти ім.О.Є. Єгорова та проживає в гуртожитку по АДРЕСА_2 , власним житлом не забезпечена, та до цього часу проживала за адресою АДРЕСА_1 , та за вказаною адресою має зареєстроване місце проживання. Заперечувала щодо пред`явлених до неї позивачем позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, при цьому, будучи присутнім в попередньому судовому засіданні представник в частині позовних вимог до неповнолітньої ОСОБА_2 вважав відсутніми законні підстави для задоволення позову. Також зазначив, що неповнолітня ОСОБА_2 з 22.08.2007 року перебувала на обліку в органі опіки та піклування виконавчого комітету міської ради м.Кропивницького, в зв`язку із смертю матері дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач ОСОБА_1 оформила опіку над дитиною, також дитина перебувала під наглядом та лікуванням у медичних закладах, однак при цьому перебувала під опікою ОСОБА_1 З 2007 року неповнолітня ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . З 2009 року між ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_2 були постійні непорозуміння, та остання категорично відмовилася проживати та перебувати під опікою бабусі ОСОБА_1 та з 18 грудня 2018 року дитина поселилася у гуртожитку. В порядку ст.245 Сімейного кодексу України опікуном дитини на даний час є навчальний заклад, в якому дитина навчається, також дитина перебуває на повному державному утриманні, поряд з цим за неповнолітньою зберігається право на житло, в якому вона є зареєстрованою.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідача - неповнолітньої ОСОБА_2 та в її інтересах законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 соціального педагога Регіонального центру професійної освіти ім.О.Є. Єгорова Барабулю ОСОБА_9 , а також враховуючи позицію представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, дослідивши матеріали справи та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості,при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності індексний номер 49905814 на нерухоме майно від 15 грудня 2015 року, виданого реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на даний АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 .

Зазначене речове право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 49907651 від 15.12.2015 року, виданого реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною інформація про реєстрацію права власності: дата, час державної реєстрації 15.12.2015 14:44:20, Державний реєстратор: ОСОБА_10 , Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: 49905814, виданий 15.12.2015, видавник: Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 27110842 від 15.12.2015 15:07:20, форма власності: приватна, розмір частки: 1, власник: ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки квартального комітету № 1 Подільського району м. Кропивницького від 26 січня 2019 року № 52, виданій ОСОБА_1 про те, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_2 , 2002 року народження, онука, ОСОБА_4 , 1976 року народження, син.

Окрім того, відповідно до актів про не проживання особи за місце реєстрації від 25 січня 2019 року, складених за участю сусідів ОСОБА_11 , проживає в будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_12 , проживає в будинку АДРЕСА_5 , останні підтвердили факт того, що ОСОБА_4 , 1976 року народження, та ОСОБА_2 , 2002 року народження не проживають за адресою АДРЕСА_1 , з 2017 року ( ОСОБА_4 ) та з 2018 року ( ОСОБА_2 ) відповідно.

Крім того, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 04.04.2019 року, місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано з 05.01.1993 року за адресою АДРЕСА_1 .

Факт реєстрації за адресою АДРЕСА_1 підтверджено в судовому засіданні і неповнолітньою ОСОБА_2 .

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Тобто, за своєю природою це право проживання є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів. Особистий характер даного сервітуту полягає в тому, що він встановлюється в інтересах певної особи, яка має статус члена сім`ї власника житлового приміщення. Отже, особа матиме право на користування житлом поряд з власником за умови, що вона є членом сім`ї власника житла та проживає разом з ним.

При цьому, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якими член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , 1976 року народження, який набув права користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , як член сім`ї власника житла позивача ОСОБА_1 , не проживає в зазначеному будинку понад один рік та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в будинок, або ж був відсутній в будинку за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

При цьому, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 , 2002 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького від 18 грудня 2018 року № 635 «Про звільнення від повноважень піклувальника над неповнолітньою дитиною» звільнено від повноважень піклувальника ОСОБА_1 , яка мешкає в АДРЕСА_1 , над неповнолітньою дитиною-сиротою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом Регіонального центру професійної освіти управління освіти ім..О.С. Єгорова Управління освіти, науки, молоді та спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації від 27.12.2018 року № 134-ку «Про зарахування учениці групи № 21 ОСОБА_2 на повне державне забезпечення» зараховано на повне державне забезпечення з 01 січня 2019 року ученицю навчальної групи № 21 ОСОБА_2 .

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ст.245 СК України якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів.

Крім того, відповідно до ст.248 ЦПК України дитинасирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

За вказаних обставин вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання неповнолітньої ОСОБА_2 , 2002 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 не ґрунтуються на вимогах Закону та, більш того, суперечать інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , на підставі чого задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 з останнього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Регіональний центр професійної освіти ім. О.Є.Єгорова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова