Справа № 462/7806/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.12.2018р. звернувся до суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №45/Р від 04.09.2006р. у розмірі 3946,63 дол. США. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.09.2006р. ОСОБА_1 було встановлено ліміт кредитування в сумі 7825,00 дол. США, з процентною ставкою 12,5 % річних та терміном кредитування до 03.09.2011р. Пунктом 1 кредитного договору передбачено, що позивач зобовязався надати у власність відповідача грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобовязується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Згідно умов договору грошові кошти були перераховані ОСОБА_1 в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Пунктом 4.1. даного договору передбачено, що відповідач зобовязаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором. Відповідно до п.5.1. договору за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за кредитним договором боржник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2. цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочки. Згідно п.6.1. даного договору виконання зобовязань за кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені договором, зокрема: неустойкою (штраф, пеня), заставою автомобіля, страхуванням автомобіля. На адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. Відтак, ОСОБА_1 свої обовязки за кредитним договором не виконує, зокрема не погашає кредит та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, чому позивач, відповідно до умов договору, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №45/Р від 04.09.2006р., що станом на 01.11.2018р. становить 3946,63 дол. США, в тому числі 2844,51 дол. США неповернутої суми кредиту, 253,92 дол. США прострочених відсотків, 2160,16 дол. США нарахованих відсотків та 848,20 дол. США пені. За наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 21.01.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, оглянувши цивільну справу №2-1974/11, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, 04.09.2006р. ОСОБА_1 у ВАТ „КРЕДОБАНК, правонаступником якого є ПАТ „КРЕДОБАНК, було надано кредит в сумі 7825,00 дол. США на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, зокрема для здійснення часткової оплати по договору №210806/1-ЛВ від 21.08.2006р. на придбання автомобіля марки ВАЗ модель 11183-110-20, рік випуска 2006 рік, № кузова ХТА0599, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладеного між позичальником та ТОВ ТПК «Омега-Автопоставка», в особі директора департаменту легкових автомобілів п.Пилипенка Е.В., який діє на підставі доручення №308 від 24.02.2006р., та строком до 03.09.2011р. Згідно п.3.2. за користування кредитом позичальник сплачує банку 12,5 % річних. Пунктом 4.1. договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором (п.2.1., 3.9.) та/або додатками до нього. Відповідно до п.5.1. за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2. цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. Згідно п.6.1. даного договору виконання зобовязань за цим договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому договорі та/або договорах забезпечення, зокрема: неустойкою (штрафом, пенею), заставою нового автомобіля, страхуванням автомобіля. Згідно з п.п. 4.9, 4.10 кредитного договору банк у випадках, передбачених п.2.9. цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобовязаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку, достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором, про що сторони уклали кредитний договір №45/Р від 04.09.2006р. /а.с.7-8/.

Однак, відповідач порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема з грудня 2009р. припинив погашати кредит, а з серпня 2010р. припинив сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості та рухом коштів по рахунку за період з 04.09.2006р. по 30.10.2018р. /а.с.11-14, 17-19/.

16.11.2018р. на адресу відповідача ПАТ „КРЕДОБАНК направляло повідомлення-вимогу про повернення кредиту /а.с.22/.

З матеріалів цивільної справи №2-1974/11 вбачається, що ПАТ „КРЕДОБАНК 11.03.2011р. звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 16.11.2012р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. На адресу ПАТ „КРЕДОБАНК судом було скеровано вказану ухвалу суду, яку отримано банком 06.12.2012р. Ухвала суду не оскаржувалася і набрала законної сили.

Також встановлено, що відповідач у своєму відзиві просить застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Судом встановлено, що ПАТ «Кредобанк» 11.03.2011р. вже зверталося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і ухвалою суду від 16.11.2012р. позовну заяву ПАТ «Кредобанк» залишено без розгляду. Вказана ухвала суду була отримана банком 06.12.2012р. Отже, ПАТ «Кредобанк», предявивши вимогу до відповідача про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання.

З даним позовом ПАТ «Кредобанк» звернулося до суду 10.12.2018р., тобто із пропуском строку позовної давності.

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (Правовий Висновок зробив ВСУ у справі №6-1138цс15 від 25.05.2016 року).

Разом з тим, як вбачається з роз'яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.11 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

ПАТ «Кредобанк» з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності до суду не зверталося та на поважні причини пропуску строку не посилалося.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що оскільки ПАТ «Кредобанк» пропустило строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач у відзиві на позов просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, а відтак на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України у задоволенні позову слід відмови.

У відповідності до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 261, 266, 267 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Сахарова, 78, .

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя: