Головуючий у 1-й інстанції Ільяшевич О.В.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 243/12014/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області, Орган опіки та піклування Харківської міської ради та Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2019 року (суддя Ільяшевич О.В., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Слов`янськ Донецької області, повне судове рішення складено 14 червня 2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю у порядку частини 6 ст. 56 ЦПК України Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області, Органу опіки та піклування Харківської міської ради та Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення її опікуном неповнолітнього ОСОБА_4 , стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є рідною бабою неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує на те, що з 2013 року дитина мешкає із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідачі добровільно усунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкуються з дитиною, не цікавляться її розвитком, станом здоров`я, не надають будь - якої допомоги на утримання дитини у грошовому або натуральному вигляді. В телефонній розмові відповідачі неодноразово повідомляли про те, що дитина їм не потрібна, та вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав. Дитина знаходиться на обліку в КЗ «ЦПМСД Слов`янської районної ради Донецької області», дитині своєчасно проводяться щеплення, амбулаторні огляди, стан здоров`я дитини задовільний. Супровід дитини при відвідуванні медичних закладів здійснює виключно вона. Онук відвідує ЗОШ № 8, КПСМНЗ «Школа мистецтв м. Слов`янська», спортивні секції. Усі витрати по виховному процесу дитини несе саме вона без жодної фізичної чи матеріальної допомоги відповідачів. Перепон відповідачам у спілкуванні із дитиною вона не створює та не створювала. Приймаючи до уваги наведене, ОСОБА_1 вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначення її опікуном малолітнього ОСОБА_5 , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_5 та призначено ОСОБА_1 опікуном малолітньому ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2018 року, до досягнення дитиною ОСОБА_5 повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2018 року, до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі по 352,40 грн. з кожного.

На вказане судове рішення відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати в частині позбавлення його батьківських прав, стягнення з нього аліментів та призначення позивача опікуном та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушенням норм процесуального права суд розглянув справи в його відсутність. Він не був повідомлений про розгляд справи за позовом позивача до нього, не була вручена копія позовної заяви і про те, що справа розглянута йому стало відомо лише 22 липня 2019 року, отримавши копію рішення.

Вказує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням особи батька, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. З посиланням на зазначене, вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував це, не перевірив належним чином чи відповідають позовні вимоги позивача найкращим інтересам дитини.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Від ОСОБА_3 надійшло клопотання розглянути справу за його відсутності.

Орган опіки та піклування у листі просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно із частиною 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

Відповідачем рішення суду в частині позовних вимог щодо ОСОБА_2 не оскаржується.

Апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно із копією свідоцтва про народження, виданого 18 вересня 2009 року, серія: НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно 13 листопада 2013 року, серія НОМЕР_2 , прізвище дитини змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та його батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 відповідачки, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.12).

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 встановлено, що шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розірвано 16 жовтня 2002 року, після розірвання шлюбу позивачці було прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.13).

Згідно із актом № 212 від 23 вересня 2014 року та актом № 321 від 17 листопада 2015 року, підписаними керівником мікрорайону «Центр-2» м. Слов`янська, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає (а.с. 14, 15).

Відповідно до акту огляду, складеного 02 листопада 2015 року техніком-доглядачем КП ЖЕК № 7 квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 . При огляді квартири в присутності та зі слів сусідів, встановлено, що зареєстрована дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у вказані квартирі не проживає з 2013 року і по теперішній час (а.с. 16).

Згідно із довідкою № 517 від 25 жовтня 2018 року, виданою КП «ЖЕК № 7», за адресою: АДРЕСА_2 , - зареєстровані ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

З довідки про забезпеченість громадян житловою площею випливає, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальна площа вказаної квартири складає 62,00 кв. м, та квартира складається із 3 (трьох) кімнат (а.с.18).

З характеристики на учня 3-А класу, Слов`янської ЗОШ № 8, ОСОБА_5 , встановлено, що ОСОБА_12 навчається в Слов`янській ЗОШ № 8 з 2016 року. Вихованням хлопця займається бабуся ОСОБА_1 , яка цікавиться його успіхами та проблемами, регулярно відвідує батьківські збори, постійно підтримує зв`язок зі школою, бере на себе витрати, пов`язані з навчальним процесом.

Навчальні заняття Данііл відвідує регулярно, пропусків без поважної причини немає. Виявляє навчальні досягнення достатнього рівня з усіх предметів. Домашні завдання виконує регулярно. Мають місце прояви порушення дисципліни. Часто виникають конфлікти з учнями. Із учителями хлопець може вступити в суперечку. У класному колективі має статус нейтральної особистості, ставлення однокласників до Данііла неоднозначне, так само як і його ставлення до однолітків. У ситуаціях, коли хлопець не знаходить порозуміння з однокласниками, може виникнути конфлікт, де він часто виявляє непоступливість. Іноді вживає нецензурну лексику. Намагається бути в центрі подій, але не всі діти мають бажання з ним товаришувати. Неодноразово з учнем були проведені індивідуальні бесіди щодо його стосунків з однокласниками, поведінки, ставлення до оточуючих.

Учневі прищеплені навички праці, бере участь у суспільно-корисних справах класу. З інтересом бере участь у масових заходах, які проводяться в класі та школі. Поза школою відвідує гуртки, дозвілля хлопця організовано в цілому раціонально.

Батьки дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не займаються вихованням дитини, зв`язок зі школою та класним керівником не підтримують (а.с.19).

Згідно із довідкою № 32 від 22 жовтня 2018 року, виданою КПСМНЗ «Школа мистецтв м. Слов`янськ», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем третього класу фортепіано. ОСОБА_1 особисто приводить та забирає онука з занять, відвідує батьківські збори (а.с.20).

Відповідно до копій квитанцій про оплату, ОСОБА_1 здійснює оплату навчання ОСОБА_5 у КПСМНЗ «Школа мистецтв м. Слов`янськ» (а.с.21).

В судовому засіданні також були досліджені надані позивачем грамоти та сертифікат, стосовно нагороджень ОСОБА_13 за досягнення успіхів у позашкільних заходах (а.с. 22-24), а також табель навчальних досягнень учнів за 2017/2018 навчальний рік, якого видно, що дитина навчається добре (а.с. 25).

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_5 знаходиться на обліку в КЗ «ЦПМСД м. Слов`янська», та позивач ОСОБА_14 супроводжує дитину до медичних закладів, турбується про здоров`я дитини, що підтверджується рецептом на окуляри виданою салоном оптик « Хороший зір» від 01 жовтня 2018 року (а.с.26), ехокардіографією, виданою медичним кабінетом «Консультативно-діагностична допомога» від 26 вересня 2018 року (а.с.27)

Згідно із копією договору про страхування, серії НОМЕР_5 , 23 грудня 2015 року, ОСОБА_1 застрахувала у страховій компанії «АСКО» свого онука ОСОБА_5 .

На підставі договору про страхування, серії НОМЕР_6 , 20 грудня 2017 року, ОСОБА_1 застрахувала у страховій компанії «АСКО» свого онука ОСОБА_5 (а.с.28-29).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 29/03-412 від 11 березня 2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із бабусею - ОСОБА_1 , яка займається його вихованням та утриманням, захищає права та інтереси дитини. Батько дитини, ОСОБА_3 , самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, у вихованні дитини участі не приймає, не турбується про його стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Батько не утримує дитину, не надає їй ніякої матеріальної допомоги. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками. Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає, що ОСОБА_3 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.71).

Допитана у судовому засіданні суд першої інстанції свідок ОСОБА_15 під присягою повідомила, що є сусідкою позивача, і як сусідка може ствердити, що онук Данііл проживає постійно із бабусею, а його батьків вона не бачать. Матір дійсно з рік тому бачила, як вона приїжджала до сина, а батька вона не бачила.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні під присягою дала аналогічні із показаннями свідка ОСОБА_15 .

Проаналізувавши обставини ухилення ОСОБА_3 від своїх батьківських обов`язків у своїй сукупності, суд першої інстанції, беручи до уваги, що таке ухилення має тривалий характер, дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відносно його дитини.

Суд також вважав за можливе призначити опікуном позивача ОСОБА_1 , оскільки вона бажає опікуватись дитиною, створює всі необхідні умови для виховання та утримання свого онука. Крім того, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дитини судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених доказів у їх сукупності, суд першої інстанції вважав, що слід стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньому ОСОБА_5 та стягнення аліментів, з таких підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Згідно із ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , суд першої інстанції посилався на висновок Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 29/03-412 від 11 березня 2019 року зі змісту якого випливає, що Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає, що ОСОБА_3 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дійсно, згідно з ч. 6 ст. 19 СК суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При цьому суд повинен встановити, що орган опіки та піклування подав висновок, який суперечить інтересам дитини або є недостатньо обґрунтованим чи недостовірним.

Тому у судових рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків, усиновлювачів чи то опікунів. Відповідна правова позиція відображена і у постанові Великої Палати від 4 липня 2018 року.

Тобто питання забезпечення балансу інтересів з точки зору захисту прав дітей повинно бути пріоритетним. Суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце проживання, місце навчання, психологічний стан дитини тощо.

У кожній конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно неблагонадійна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є неблагонадійним.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції врахував всі обставини справи та дійшов законного і обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог відносно відповідача, який відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами тільки дитини, і ці інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Висновок суду першої інстанції про свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків з виховання дитини ґрунтується на матеріалах справи.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

У даному випадку, факт подання відповідачем апеляційної скарги не може свідчити про його інтерес до сина, оскільки батько тривалий час (з червня 2014 року) не проявляв до дитини ніякого інтересу, не звертався у встановленому законом порядку до компетентних органів з вимогами або до суду з позовом про відібрання дитини. З вказаного часу дитиною опікується позивачка, яка займається його вихованням та утримує його, та має можливості і умови забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі. Подавши апеляційну скаргу, відповідач скористався своїм процесуальним правом та не з`явився до суду для надання особистих пояснень та формально підтримав свою апеляційну скаргу, зазначивши про це у клопотанні про розгляд справи за його відсутності.

Вимоги про встановлення опіки та стягнення аліментів на користь опікуна у цьому спорі є похідними від вимог позбавлення батьківських прав.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з пунктом 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, опіка, піклування над дитиною встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

В ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Згідно із частиною 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із вимогами частини 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Встановлено, що дитина проживає разом із своєю бабою ОСОБА_1 , в той час як відомостей щодо надання ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання дитини, матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що дитина потребує матеріальну допомогу, відповідач є працездатним. Доводів на спростування такого висновку суду відповідачем не надано ані в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно встановлення опіки та стягнення аліментів з відповідача.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема щодо неналежного повідомлення відповідача у справі.

Як зазначено в частинах 6, 7 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

З матеріалів справи випливає, що суд першої інстанції звертався до Слов`янської міської ради Донецької області з запитом щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 (а.с.35).

Згідно із наданою відповіддю Слов`янської міської ради суду ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.37). Саме на таку адресу суд першої інстанції надсилав кореспонденцію на ім`я ОСОБА_3 під час розгляду справи, а тому доводи скарги в цій частині колегія суддів визнає безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич