Номер провадження: 22-ц/813/928/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Громіка Р.Д.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , що діє від свого імені та від імені і в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , що діє від свого імені та від імені і в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Приморської адміністрації Одеської міської ради, ГУ Державна міграційна служба України в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.06.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 600, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 000 доларів США зі сплатою 11,5 процентів річних в строк до 07.06.2026 року. У якості забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, між Позивачем та Відповідачем 07 червня 2006 р. був укладений Договір іпотеки, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м, житловою 26,3 кв.м. Предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В. за Р№ 4419 від 07.06.2006 року, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за НОМЕР_1 № 5862880, номер запису 205 в книзі 604пр-168. П. 1.2. Кредитного договору передбачено, що грошові кошти надаються на придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку із з неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 01серпня 2015 р. становила 136 876,65 доларів США та 12 241,83 гривень.

03.10.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, відповідно до якої просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку в Центрі надання адміністративних послуг Одеської міської ради до квартири АДРЕСА_3 .

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ї - Одеське обласне управління AT «Ощадбанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України в особі Філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк»(, МФО 328845, р/р № НОМЕР_2 в Одеському облуправлінні AT «Ощадбанк») за Договором про іпотечний кредит № 600 від07.06.2006 року у розмірі 136 876,65 доларів СІЛА та 12 241,83 гривень, з яких:

- прострочений основний борг - 54 000,00 доларів США;

- прострочені проценти за користування кредитом - 41 564,88 доларів США;

- прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту - 8 800,00 гривень;

- пеня за прострочений основний борг - 22 182,90 доларів США;

- пеня за прострочені проценти - 15 953,94 доларів США;

- пеня за прострочену комісійну винагороду - 3 441,83 гривень;

- 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 3 174,93 доларів США

звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07.06.2006 р. за реєстровим № 4222, а саме на: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , площею 71,7 кв.м, житловою 26,3 кв.м. що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В. за Р№ 4419 від 07 06.2006 року, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості Р№ 5862880, номер запису 205 в книзі 604пр-168 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку в Центрі надання адміністративних послуг Одеської міської ради до квартири АДРЕСА_3 .

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку в Центрі надання адміністративних послуг Одеської міської ради до квартири АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі Філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк»(, МФО 328845, р/р № НОМЕР_2 в Одеському облуправлінні «Ощадбанк») суму судового збору у розмірі 3 654,00 гривень.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_1 що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року та ухвалити нове яким відмовити по суті позовних вимог.

10 січня 2018 року до апеляційного суду Одеської області надійшли заява від представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року, яка частково оплачена судовим збором.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2018 року прийнято заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , що діє від свого імені та від імені і в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Заслухавши доповідь судді доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд помилково дійшов зазначеного висновку, посилаючись на наступне.

Судом було встановлено, що 07.06.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 600, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 000,00 доларів США зі сплатою 11,5 процентів річних в строк до 07.06.2026 року.

У якості забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, 07 червня 2006 року був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В. та зареєстрований за Р№ 4422, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м, житловою 26,3 кв.м. Предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В. за Р№ 4419 від 07.06.2006 року, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за НОМЕР_1 № 5862880, номер запису 205 в книзі 604пр-168.

П. 1.2. Кредитного договору передбачено, що грошові кошти надаються на придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до умов п. 1.5. Кредитного договору позичальник зобов`язується належним чином виконувати умови кредитної угоди та сплачувати щомісяця платежі рівними частинами в сумі

Порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами передбачено умовами п. 1.6.1.1., а саме проценти нараховуються щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит.

ОСОБА_5 1.6.1.4. передбачено, що сплата нарахованих процентів здійснюється Позичальником у валюті кредиту та в порядку передбаченому кредитним договором.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення.

У зв`язку із з неналежним виконанням умов Кредитного договору заборгованість станом на 01 серпня 2015 р. становила136 876,65 доларів США та 12 241,83 гривень.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 крім предмету іпотеки перебуває Ѕ частка квартири АДРЕСА_3 . Таким чином дія Закону України «Про мораторій» не розповсюджується на зобов`язальні відносини ОСОБА_1 з АТ «Ощадбанк».

Виходячи із встановлених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо наявності підстав для виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку в Центрі надання адміністративних послуг Одеської міської ради до квартири АДРЕСА_3 .

Проте, з таким висновком районного суду колегія суддів не погоджується у зв`язку з наступним.

Статтею 57 ЦПК України (що діяв на момент ухвалення рішення) встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58, 59 ЦПК України (що діяв на момент ухвалення рішення), належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України (що діяв на момент ухвалення рішення), кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції дійшов хибного висновку, щодо володіння відповідачем квартирою АДРЕСА_1 на підставі інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.12.2015 року за №49923768, у якому інформація про власника квартири зазначена лише у вигляді « ОСОБА_1 » при цьому інші ідентифікуючі дані, такі як ОСОБА_6 , рік народження, тощо не зазначені.

Зазначена інформаційна довідка була надана суду Позивачем, в якост; доведення факту, як на його думку, наявності у Відповідача іншої нерухомості. Позивачу було відомо про часткове співпадіння ідентифікуючих даних власника, однак він належним чином не довів про належність квартири саме Відповідачу.

Законними власниками квартири за адресою: АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 (Заявник) та ОСОБА_7 в рівних частках. Особи з анкетними даними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Відповідачі по справі) не відомі, у родинних стосунках не перебувають.

Як вбачається з матеріалів справи Відповідач у справі має наступні ідентифікуючі дані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області 11.05.2002, станом на 07.06.2006 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно паспорту громадянина України Заявник має наступні ідентифікуючі дані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Суворовським РВ УМВС України в Одеській області 09.03.2005, станом на 07.06.2006 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.06.2007 № 206291 квартира належить на праві спільної часткової власності членам сім`ї ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (Заявник) в порядку приватизації. Родинні стосунки між власниками квартири підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідно до довідки - виписки з домової книги про склад сім`ї від 05.01.2018 у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_7 , 1968 р.н. (мати), з 09.07.1984 та ОСОБА_1 , 1989 р.н., (донька) з 09.03.2005. Відомості щодо родинних стосунків з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Відповідачі по справі) відсутні.

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Суворовським РВ УМВС України в Одеській області 09.03.2005, ОСОБА_1 (Заявник) використала своє право на приватизацію квартири та з 09.03.2005 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того ОСОБА_1 (Заявник) будь-яких договорів з ПАТ «Державний ощадний банк України» не укладала, будь-які зобов`язання відсутні.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 2 ст. 319 К України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд.

Згідно ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України (що діяв на момент ухвалення рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний прийняти рішення, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», параграфи 29-30).

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районним судом викладені обставини з`ясовано неповно, висновок суду не відповідає встановленим обставинам, неправильно застосовано норми матеріального права, за відсутності належних доказів наявності у власності відповідача квартири за адресою АДРЕСА_4 , суд ухвалив рішення, яким вирішив питання щодо прав та обов`язків дійсного власника квартири (Заявника). що є підставами для часткового скасування судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року скасувати в частині

- виселення ОСОБА_1 та реєстрації в Центрі надання адміністративних послуг Одеської міської ради до квартири за адресою: АДРЕСА_4 ;

- виселення ОСОБА_2 та реєстрації в Центрі надання адміністративних послуг Одеської міської ради до квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

В іншій частині залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.11.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік