ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7940/19 Справа № 182/2751/17 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Чубіна А.В.

сторони:

скаржник - ОСОБА_1

зацікавлені особи - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Ковальчук Віталій Миколайович, Приватне акціонерне товариство "Укргазбанк"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року, яка постановлена суддею Рунчевою О.В. у м. Нікополі Дніпропетровської області та повний текст ухвали складено 10 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Ковальчука В.М., заінтересована особа: Приватне акціонерне товариство «Укргазбанк».

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Ковальчука В.М. на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-1192, виданий 22 листопада 2010 року Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 18 784, 15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17 червня 2010 року становить 148 637,10 грн. та пені в сумі 3558,69 грн.

01 липня 2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3 . при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 51550275 зі стягненням з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

06 квітня 2017 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Ковальчук В.М. будо винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за вищевказаним виконавчим листом та постановлено - звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , здійснивши відрахування із доходів у розмірі 20 % від належної боржнику суми доходу на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» грошову суму у розмірі 167524,31 грн., призначення платежу борг з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Скаржник вважає постанову від 01 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51550275 та постанову від 06 квітня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника незаконними та такими, що винесені всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень» з тих підстав, що 13 березня 2013 року старшим державним виконавцем Логвиненко Т.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року за виконавчим провадженням № 37106883 була винесена Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 15 249,58 грн. та Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 28,15 грн.

03 грудня 2013 року старшим державним виконавцем Логвиненко Т.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року була винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника у розмірі 152495,79 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», виконавчого збору у розмірі 15 249,58 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 28,15 грн.

21 липня 2014 року старшим державним виконавцем Божко С.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 010 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з набранням чинності 07 червня 2014 року Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яка була направлена за місцем її роботи, головному бухгалтеру Товариства з обмеженою відповідальністю «Сентравіс Продакшн Юкрейн».

Відповідно довідки, виданої за місцем роботи ОСОБА_1 , утримання коштів на погашення заборгованості виконувалось з грудня 2013 року по червень 2014 року у розмірі 20 %. За вказаний період було звернуто стягнення шляхом утримання з її заробітної плати у розмірі 6714,25 грн., з яких 84,45 грн. на проведення виконавчих дій; 672,25 грн. виконавчий збір, 5957,55 заборгованість за кредитним договором.

Крім того, 19 лютого 2015 року в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно нежитлове вбудоване приміщення, загальною площею 40,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , приміщення 3-4 та належало ОСОБА_2 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2008 року, шляхом продажу вказаного нерухомого майна Іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» проведенням електронних торгів.

Відповідно до протоколу № 51982 проведення електронних торгів єдиним учасником та переможцем електронних торгів став ОСОБА_4 . Згідно ціни продажу учасником торгів було сплачено суму коштів 85440 грн., яка була переведена на рахунок органу державної виконавчої служби.

Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 51550275 від 01 липня 2016 року є такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки державний виконавець Бунєєва М.А., вирішуючи питання про відкриття провадження та знаючи по повторність подачі виконавчого документа, не пересвідчилась, чи мало місце часткове виконання рішення за виконавчим документом, чи містяться у виконавчому провадженні № 37106883 докази виконання судового рішення. На копії виконавчого листа присутні відмітки про повернення згідно п. 2 ст. 47 та п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У змісті постанови про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_3 не зазначила дані про залишок боргу, що підлягала стягненню.

Таким чином, фактично відбулося подвійне стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу в розмірі 152495,79 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», виконавчого збору у розмірі 15 249,58 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 28,15 грн., що у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень» є недопустимим.

На підставі наведеного вище ОСОБА_5 .В просила суд поновити пропущений строк для подання її скарги.

Визнати дії державних виконавців Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Бунєєвої М.А. та Ковальчук В.М ОСОБА_6 неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Бунєєвої М.А., винесену 01 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51550275 за виконавчим листом № 2-1192 виданим 22 листопада 2010 року.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Ковальчук Віталія Миколайовича, винесену 06 квітня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим листом № 2-1192 виданим 22 листопада 2010 року, виконавче провадження № 51550275.

Судові витрати покласти на Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року ОСОБА_1 поновлено пропущений строк для подання скарги та в задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення скарги, посилаючись на неврахування судом першої інстанції обставин справи.

Зауважує на тому, що судом першої інстанції не враховано, що за одним виконавчим листом фактично відбулося подвійне стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу в розмірі 152495,79 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», виконавчого збору у розмірі 15 249,58 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 28,15 грн., що у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень» є недопустимим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ АТ «Укргазбанк» просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 22 листопада 2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист по справі № 2-1192 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 18 784, 15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17 червня 2010 року становило 148 637,10 грн. та пені в сумі 3 558,69 грн. (а.с.6).

Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 13 березня 2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання вимще вказаного виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року та вирішено питання про стягнення виконавчого збору (а.с.8).

Постановою старшого державного виконавця Логвиненко Т. М. від 03 грудня 2013 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року, було звернуто стягнення на заробітну плату скаржника ОСОБА_1 та вирішено питання про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (а.с.7,9).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Божко С.М. від 21 липня 2014 року, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист № 2-1192 від 22 листопада 2010 року повернуто стягувачу (а.с.10).

Як вбачається з копії виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року (а.с. 73), у графі «Відмітки про виконання» присутні відмітки про повернення 21 грудня 2012 року згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», про повернення 21 липня 2014 року згідно п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», про повернення 16.12.2015 року, згідно п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відмітки про залишок суми боргу відсутні.

01 липня 2016 року до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції надійшла заява ПАТ АБ «Укргазбанк» про прийняття до примусового виконання виконавчого листа Нікопольського міськрайонного суду від 22 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором у сумі 18784,15 доларів США 15 центів та пені в сумі 3558,69 грн. та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, до якої додано оригінал виконавчого листа Нікопольського міськрайонного суду № 2-1192 від 22 листопада 2010 року, копія довіреності представника стягувача (а.с.70-73).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Бунєєвою М.А. від 01 липня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51550275 на підставі вказаного виконавчого листа від 22 листопада 2010 року (а.с.76).

Також в рамках вказаного виконавчого провадження № 51550275 державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, Ковальчуком В.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 квітня 2017 року (а.с.88-89).

Обґрунтовуючи скаргу на дії державних виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Бунєєвої М.А. та Ковальчука В.М., Рожко А.В. посилалась на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 01 липня 2016 року та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 квітня 2017 року, винесені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень», оскільки не враховано, що мало місце часткове виконання рішення за вказаним виконавчим листом та що відбулося подвійне стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Бунєєвої М.А. та Ковальчука ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що стягувач, станом на 01 липня 2016 року, не надав підтвердження зарахування стягнутих раніше коштів по виконавчому листу Нікопольського міськрайонного суду № 2-1192 від 22 листопада 2010 року та не зазначив зменшення суми заборгованості у заяві про відкриття виконавчого провадження від 19 травня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 11 вказаного закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема дійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження

Стаття 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає підстави, за яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Згідно ч. 3 ст 28 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Крім того, згідно п. 3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 (далі - Інструкції), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 3.7.1. Інструкції, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону України "Про виконавче провадження". Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Пунктом 3.7.2. Інструкції передбачено, що якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Відповідно до п. 3.7.3. Інструкції, при наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Згідно ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 липня 2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Бунєєвою М.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за відповідною заявою стягувача, та згідно до вимог ст.ст. 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження», такі її дії не суперечили Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 та були направлені на виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження.

Крім того, під час проведення виконавчих дій державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Ковальчуком В.М. було встановлено, що боржник ОСОБА_1 отримує дохід у Приватному акціонерному товаристві «Сентравіс Продакш Юкрейн» та 06 квітня 2017 року, у відповідності до ст. 68-70 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника.

Враховуючи те, що станом на 01 липня 2016 року, стягувач не надав державному виконавцю підтвердження зарахування стягнутих раніше коштів по виконавчому листу Нікопольського міськрайонного суду № 2-1192 від 22 листопада 2010 року, в якому відсутні відмітки про повернення будь-яких коштів, та не зазначив зменшення суми заборгованості у заяві про відкриття виконавчого провадження від 19 травня 2016 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державні виконавці діяли у межах Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що за одним виконавчим листом фактично відбулося подвійне стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу в розмірі 152495,79 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», виконавчого збору у розмірі 15 249,58 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 28,15 грн., що у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень» є недопустимим, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, станом на 01 липня 2016 року, а саме на момент подання стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження, стягувач не надав підтвердження зарахування стягнутих раніше коштів по виконавчому листу Нікопольського міськрайонного суду № 2-1192 від 22 листопада 2010 року та не зазначив зменшення суми заборгованості у заяві про відкриття виконавчого провадження від 19 травня 2016 року, крім того, у вказаному виконавчому листі відсутні відмітки про повернення будь-яких коштів та відмітки про стягнення виконавчого збору, отже, в даному випадку державні виконавці діяли у межах Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не були обізнані про зменшення суми стягнутої заборгованості та стягнення виконавчого збору за вказаним виконавчим листом.

Крім того слід зауважити, що матеріали справи не містять доказів того, що дізнавшись про порушення свого права 30.05.2017 року, скаржник ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції та надала підтвердження зарахування стягнутих раніше коштів по виконавчому листу Нікопольського міськрайонного суду № 2-1192 від 22 листопада 2010 року, натомість, ОСОБА_1 одразу звернулась до суду, що свідчить про передчасність такого звернення.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_1 не позбавлена права, в разі порушення Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції її прав та неврахування зарахування стягнутих раніше коштів по виконавчому листу Нікопольського міськрайонного суду № 2-1192 від 22 листопада 2010 року та надання доказів про сплату виконавчого збору, звернутись до суду з відповідною скаргою та надати докази на підтвердження зазначених обставин.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , тому постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваній ухвалі висновків, тому підстави для її скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: