Головуючий суду 1 інстанції - Іванова О.М.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 419/481/19
Провадження № 22-ц/810/522/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Єрмакова Ю.В.,, Коновалової В.А.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

заявник Рощупкіна ОСОБА_1

заінтересована особа Новоайдарська селищна рада

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 травня 2019 року постановлене судом у складі судді Іванової О.М. в смт. Новоайдар Луганської області

у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа Новоайдарська селищна рада,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що восени 1998 року вона познайомилась з ОСОБА_4 , з яким з листопада 1998 року почали разом проживати як в її будинку АДРЕСА_1 , так і в його квартирі АДРЕСА_2 . З ОСОБА_4 вели спільно домашнє господарство. В 2002 році мати ОСОБА_4 померла та вони стали мешкати то у позивача, то у нього в квартирі та вказала, що вони проживали разом до 2013-2014 року як чоловік та жінка однією сім`єю. Коли відносини між ними зіпсувалися, ОСОБА_4 , почав зустрічатися з іншою жінкою, з якою одружився. З літа 2015 року заявник та ОСОБА_4 знову почали жити разом як і раніше. 22 лютого 2016 року ОСОБА_4 розірвав шлюб зі своєю дружиною і вони проживали жити разом. Позивач зазначила що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач помер. Вважає, що за 18 років сумісного проживання має право на успадкування майна ОСОБА_4 .

У зв`язку з чим просила суд встановити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 травня 2019 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволено частково.

Суд визнав факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 03 березня 2016 року по день смерті ОСОБА_4 . В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 травня 2019 рокув частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 03 березня 2016 року по день смерті ОСОБА_4 .Встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суд не відповідають обставинам справи. Про спільне проживання заявника з ОСОБА_4 свідчать акт від 15.02.2019 року, акт від 18.03.2019 року, покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Однак суд взяв до уваги заочне рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 лютого 2016 року про те, що в період часу з 2012 рік по 2016 рік ОСОБА_4 був одружений з ОСОБА_14 Скаржник зазначає, що фактично, починаючи з серпня 2015 року померлий проживав разом з заявником, що підтверджується показаннями свідків.

Скаржник не погоджується із висновком суду щодо неможливості встановлення факту проживання однією сім`єю її та ОСОБА_4 у період, коли ОСОБА_4 знаходився у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою.

Скаржник посилається на те, що чинним законодавством України не зазначено, що строк проживання не менше 5 років має бути безперервним. Не встановлення факту призведе до обмеження її права власності, на яке вона очікує а саме на спадкове майно.

У відзиві на апеляційну скаргу Новоайдарська селищна рада не погоджується з доводами скаржника, вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено заочним рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 22.02.2016 року ОСОБА_4 з 14.06.2012 року по 03.03.2016 рік перебував у шлюбі з ОСОБА_14 .

Не зважаючи на те, що з 2015 року, дружина ОСОБА_4 переїхала до м. Горлівки у зв`язку із хворобою, ОСОБА_4 та ОСОБА_14 з моменту реєстрації шлюбу (14.06.2012) до моменту його розірвання (03.03.2016) були сім`єю та перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах.

Факт спільного проживання скаржника з ОСОБА_4 як однією сім`єю в період з 2012 по 2016 роки повністю виключається, оскільки ОСОБА_2 не заперечує, що протягом цього часу спільно з померлим як одна сім`я вони не проживали, пояснивши, що до 2012 року вони з ОСОБА_4 проживали як чоловік та дружина, а на час шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_14 , розлучились та стосунки між ними припинились.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 Осика ОСОБА_15 апеляційну скаргу підтримав посилаючись на доводи викладені в скарзі.

В судове засідання представник Новоайдарської селищної ради не з`явився, про місце та час судового засідання був повідомлений у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, належним чином, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заявлені вимоги заявника частково, суд виходив з того, що ОСОБА_2 не доведено факт проживання її та ОСОБА_4 однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття оскільки для застосування ст1264 ЦК України є необхідним доведення безперервності такого проживання.

Суд дійшов висновку, що встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у період з. 14.06.2012 року по 03.03.2016 року неможливо, оскільки останній перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 . Суд дійшов висновку щодо можливості часткового задоволення заяви та встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 03.03.2016 року по день смерті ОСОБА_4 .

Колегія суддів судової палати погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю її та ОСОБА_4 не менше як п`ять років до час у відкриття спадщини, в заяві зазначила, що встановлення цього факту необхідно для успадкування майна після померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В заяві про встановлення факту Рощупкіна вказувала, що вона разом з ОСОБА_4 з листопада 1998 року почали разом проживати як в її будинку АДРЕСА_1 , так і в його квартирі АДРЕСА_2 . З ОСОБА_4 вели спільно домашнє господарство. Проживали разом як чоловік та жінка однією сім`єю до 2013-2014 року. Коли відносини між ними зіпсувалися, ОСОБА_4 , почав зустрічатися з іншою жінкою, з якою одружився. З літа 2015 року заявник та ОСОБА_4 знову почали жити разом як і раніше, 22 лютого 2016 року ОСОБА_4 розірвав шлюб зі своєю дружиною і вони проживали жити разом.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї,

тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах, утримання житла, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Аналіз норми частини другої статті 3 СК України у системному зв`язку з пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», дає підстави дійти висновку про те, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків та на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Тобто, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання заявника та ОСОБА_4 , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж як п`ять років по день смерті спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши письмові докази, показання свідків та пояснення учасників справи, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявником факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї.

Не заслуговують на увагу доводи скаржника, що факт наявності зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_14 не може бути перешкодою для встановлення факту спільного проживання скаржника з померлим ОСОБА_4 як однією сім`єю з 2012 року по 2016 рік. Оскільки згідно ст.1264 ЦК України та роз`яснень, які міститься постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Заочним рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 22.02.2016 року, яке набуло законної сили 03.03.2016 року, шлюб між з ОСОБА_4 та ОСОБА_14 було розірвано. Згідно вказаного рішення суду ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_14 з ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Суд першої інстанції врахував вказані обставини, та дійшов вірного висновку що перебування ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі у період з 14.06.2012 року по 03.03.2016 року з ОСОБА_14 не є підставою для визнання факту проживання його з іншою особою однією сім`єю та не тягне за собою юридичних наслідків, визначених ст. 1264 ЦК України

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що діючим законодавством не передбачено строк проживання не менше п`яти років має бути безперервним, оскільки саме статтею 1264 ЦК встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Із системного аналізу вказаної вище норми права, вбачається, що цей строк має бути безперервним. А скаржник самостійно тлумачить ст.1264 ЦК України на свою користь, посилаючись у заяві, що вона з померлим проживала однією сім`єю більше 18 років.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що рішенням суду обмежуються її право власності, яке нею очікується від спадкування майна померлого ОСОБА_4 в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не заслуговують на увагу, виходячи з того, що у заявника не виникло права на спадкове майно, і не виникло право на правомірне очікування на отримання спадкового майна, виходячи із встановлених обставин справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо

Визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин, застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді:Ю.В.Єрмаков

В.А. Коновалова