КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3622/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції:Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина АндріяАнатолійовича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Турчин Андрій Анатолійович, ОСОБА_5 на дії державного виконавця та скасування постанови.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд із скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина АндріяАнатолійовича, вчинених при примусовому виконанні виконавчого листа № 759/15553/14-ц, виданого Святошинським районним судом міста Києва 17 січня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 та користь ОСОБА_5 за грошовим зобов'язанням кошти у розмірі 3 288 065,00 грн., а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 13 230,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 3 654,00 грн., а всього 3 304 949,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_4, заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Турчин Андрій Анатолійович, ОСОБА_5 на дії державного виконавця та скасування постанови задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ТурчинаАндрія Анатолійовича щодо опису та арешту 30.08.2018 цілісного майнового комплексу товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод" та винесення 30.08.2018 постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника - цілісного майнового комплексу товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод".

Визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про опис та арешт майна (коштів) боржника - цілісного майнового комплексу товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод".

Зобов'язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича усунути порушення.

В задоволенні інших вимог скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, заінтересована особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Турчин Андрій Анатолійович подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що постановами державного виконавця від 17.07.2018 та 30.08.2018 описано та накладено арешт на майно ТОВ «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод» є помилковим, оскільки не підтверджується матеріалами справи та не відповідає фактичним обставинам. Рішення приватного виконавця щодо накладення арешту не стосувалось майна юридичної особи - Товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод», підтверджується листом органу реєстрації - відділу реєстрації Бориславської міської ради Львівської області, який виконував постанову приватного виконавця про арешт корпоративних прав боржника ОСОБА_4 Помилковість висновку суду щодо змісту рішень приватного виконавця та їх невідповідністю вимогам закону, призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Крім того, судом розглянуто скаргу не в межах вимог, які містяться у тексті скарги від 14.09.2018 (а.с. 1), яку було направлено на адресу учасників справи, а в межах вимог, які були викладені скаржником в поясненнях від 27.11.2018 та від 29.11.2018 (а.с. 76-80, 97-101), які на адресу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчин А.А. судом не направлялись та йому не вручались. Тобто, розгляд скарги відбувся з порушенням принців диспозитивності та змагальності, а також приписів частини 2 статті 447 ЦПК України щодо обізнаності приватного виконавця про зміст скарги (вимога заявника та обґрунтування).

До того ж, не зважаючи на те, що у судовому засіданні 27.11.2018 суд визнав явку приватного виконавця обов'язковою (а.с. 93), однак скаргу 29.11.2018 було розглянуто у його відсутності та без належного повідомлення про день та час розгляду справи. Вказане порушення призвело до позбавлення його права бути обізнаним із змістом заяв скаржника від 27.11.2018 та від 29.11.2018, права навести суду доводи та надати докази щодо правомірності його дій та рішень.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А.А. залишити без задоволення, а судове рішення першої інстанції без змін, посилаючись на те, що апеляційна скарга не містить конкретних посилань на неповноту встановлення судом обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо.

У судовому засіданні заінтересована особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Турчин Андрій Анатолійович та його представник Жуковська Т.Р. підтримали доводи апеляційної скарги. Заявник ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 - заперечували, просили судове рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_4 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина Андрія Анатолійовича, вчинених при примусовому виконанні судового рішення в рамках виконавчого провадження ВП № 56781143, суд першої інстанції виходив із того, що подана скарга є обгрунтованою.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та учасниками справи не заперечується, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва 16 березня 2015 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_4 та користь ОСОБА_5 за грошовим зобов'язанням кошти у розмірі 3 288 065,00 грн., а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 13 230,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 3 654,00 грн., а всього 3 304 949,00 грн.

Вказане рішення набрало законної сили та відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України, 18 ЦПК України є обов?язковим до виконання.

17 січня 2017 року Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист зі строком пред'явлення виконавчого листа до виконання до 21 грудня 2019 року. Відмітки у виконавчому листі свідчать про те, що виконавчий лист пред'являвся до державної виконавчої служби Святошинського районного відділу та постановою від 13 липня 2018 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа). Стягнення не проводилось (а.с. 74-75).

З метою примусового виконання вказаного рішення стягувачем 16 липня 2018 року подано заяву про примусове виконання до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина Андрія Анатолійовича (а.с. 23-26).

16 липня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ТурчинАндрій Анатолійович відкрито виконавче провадження ВП № 56781143 (а.с. 28).

Постановами від 16 липня 2018 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4, від 17 липня 2018 року накладено арешт на корпоративні права боржника, які знаходяться в Товаристві з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод» - частка в розмірі 19,3525 % (а.с. 31-32, 34-35).

Також приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Турчин А.А. вжиті інші заходи примусового виконання рішень, у тому числі винесено 30 серпня 2018 року постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме частки у розмірі 19,3525 % у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Борислав, пр. Губицький, 1. Проведено опис майна на території Товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод» (а.с.69- 73).

Не погоджуючись з діями та рішенням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А.А., боржник ОСОБА_4 звернувся в суд із скаргою, в якій просив скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчин А.А про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30 серпня 2018 року, як таку, що прийнята з грубим порушенням норм чинного законодавства. Просив постановити окрему ухвалу щодо порушень приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Турчиним А.А. чинного законодавства (а.с.1).

У судовому засіданні 27 листопада 2018 року заявник подав додаткові пояснення до скарги, в якій виклав свої вимоги наступним чином: визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича щодо опису та арешту 30.08.2018 цілісного майнового комплексу товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод» та винесення 30.08.2018 постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника - цілісного майнового комплексу товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод»; визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про опис та арешт майна (коштів) боржника - цілісного майнового комплексу товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод»; зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича усунути порушення. Керуючись ст.262 ЦПК України просив постановити окрему ухвалу суду щодо порушень приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Турчиним Андрієм Анатолійовичем чинного законодавства, недоліків в його діяльності та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) приватного виконавця Турчина Андрія Анатолійовича ознак кримінального правопорушення, з направленням окремої ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого статтею 365-2 Особливої частини КК України - зловживання повноваженнями особи, які надають публічні послуги, прокурору або органу досудового розслідування та повідомити його про вжиті ними заходи (а.с. 76-80). Вказані додаткові пояснення до скарги з уточненням вимогами залучені судом першої інстанції до матеріалів справи, з постановлення протокольної ухвали від 27 листопада 2018 року (а.с. 92-93).

Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при розгляди скарги на дії та рішення приватного виконавця, колегія суддів виходить з такого.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують частина 1 статті 450 ЦПК України.

Частиною 2 статті 450 ЦПК України визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Аналіз процесуальної норми статті 450 ЦПК України вказує на те, що повідомлення стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують про час і місце проведення такого засідання є обов'язковим. Скарга може бути розглянута судом без учасників справи, але лише у разі їх попереднього повідомлення.

Отже, повідомлення сторін, які беруть участь у справі, про час і місце розгляду заяви повинно здійснюватися відповідно до статей 128-130 ЦПК України.

Виходячи із положень статей 128-130 ЦПК України судова повістка - повідомлення повинна бути вручена завчасно, тобто з таким розрахунком, щоб особи, які повідомляються, мали час для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи; учасники справи вважаються повідомленими належним чином щодо яких у суду є відомості про вручення їм судових повісток.

Також учасники справи вважаються повідомленими належним чином телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), якщо такі засоби зв'язку забезпечують фіксацію повідомлення або виклику - частина 9 статті 128 ЦПК України.

Як свідчать матеріали справи, що судом першої інстанції розгляд скарги ОСОБА_4 призначено на 27 листопада 2018 року. На вказану дату приватний виконавець та стягувач ОСОБА_5 не з'явились, що стало причиною оголошення у розгляді справи перерви до 29 листопада 2018 року, з визнанням судом першої інстанції обов'язковою явку приватного виконавця ТурчинаА.А., про що свідчить запис у протоколі судового засідання від 27 листопад 2018 року (а.с. 92-93).

Про явку на 29 листопада 2018 року приватний виконавець Турчин А.А. повідомлявся телефонограмою, зміст якої викладено секретарем на аркуші справи 95. Однак доказів фіксації повідомлення, що забезпечується засобами зв'язку, матеріали справи не містять. Таким чином складена секретарем суду телефонограма без підтвердження фіксації повідомлення засобами зв'язку не можна вважати належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, оскільки це не відповідає вимогам частини 9 статті 128 ЦПК України.

Крім того, інша сторона виконавчого провадження - стягувач ОСОБА_5 про час та місце розгляду справи на 29 листопада 2018 року не повідомлявся.

Таким чином, стягувач ОСОБА_5 та приватний виконавець Турчин А.А., дії та рішення якого оскаржується, належним чином не були повідомлені про дату розгляду справи на 29 листопада 2018 року. Про вказані обставини свідчать і доводи апеляційної скарги приватного виконавця Турчина А.А. Із наведених доводів вбачається, що на його адресу судова повістка - повідомлення не надходила, що унеможливило його бути присутнім в судовому засіданні під час розгляду скарги ОСОБА_4 та призвело до обмеження його процесуальних прав.

Знайшли підтвердження і доводи апеляційної скарги приватного виконавця Турчина А.А. про те, що судом першої інстанції скаргу ОСОБА_4 розглянуто в межах вимог, що містяться у додаткових поясненнях ОСОБА_4 до скарги від 27 листопада 2018 року, які залучені судом першої інстанції до матеріалів справи, однак на адреси інших учасників направлені не були (а.с. 76-80, 92-93).

В силу визначених у ст. ст. 12, 13 ЦПК України принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості, а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин, зокрема роз'яснює цим особам їх права та обов'язки і попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і поданих доказів.

Проте, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності стягувача ОСОБА_5 та приватного виконавця Турчини А.А., дії та рішення якого оскаржуються, та без вжиття заходів щодо належного сповіщення вказаних осіб про розгляд справи. До того ж, прийнявши до розгляду уточнені вимоги заявника, що викладені у додаткових поясненнях до скарги від 27 листопада 2018 року, суд першої інстанції не вжив заходів щодо направлення цих матеріалів на адресу інших учасників справи, які для реалізації права на судовий захист мають бути обізнані з тим, які вимоги до них заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Таким чином, судом першої інстанції не досліджено усіх передбачених нормою процесуального права юридичних (доказових) фактів, наявність яких впливає на остаточний результат розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення.

У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина АндріяАнатолійовича задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: