Справа № 307/3922/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області, ухваленого 21 травня 2019 року головуючим суддею Гримут В.І. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, -

встановив:

ПрАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що під час проведеного обстеження електроустановки в АДРЕСА_1 , представниками РЕМ у відповідача було виявлено порушення, а саме, самовільне підключення струмоприймачів споживача електричної енергії - накид дротів навантаження лінію електропередач ПЛ - 0.4 кВ., власністю якої є ПрАТ "Закарпаттяобленерго".

На підставі складеного працівниками РЕМ акту, комісією по розгляду актів про порушення ПКЕЕН, у відповідності до Порядку, Методики та ПКЕЕН, було проведено визначення обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення відповідачем ПКЕЕН та встановлено, що діями відповідача заподіяно збитки ПрАТ «Закарпаттяобленерго» на суму 8672.16 грн., що становить 5537 кВт/год. необлікованої електричної енергії, яку і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Тячівського районного суду від 21.05.2019 року позов ПрАТ «Закарпаттяобленерго», задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що на комісії по розгляду актів викликали ОСОБА_2 , а не його. Вказує, що Акт про порушення складено однобічно, а інформація про те, що він здійснив накид дротів на лінію електропередач є абсурдом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачем допущено порушення ПКЕЕН, внаслідок чого було завдано збитків на суму 8672,16 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Судом вірно встановлено, що правовідносини між сторонами врегульовані нормами ЦК України та ПКЕЕН.

На підставі п. 48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії в разі споживання електричної енергії без приладів обліку.

Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів N 122 від 08.02.2006, встановлює обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до Методики визначення обсягу та вартості позаоблікової електричної енергії, затвердженої Національною комісією регулювання електроенергетики.

Пунктом 53 ПКЕЕН визначено, що в разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення перевірки представниками позивача електроустановок відповідача складено акт № 120506 від 26.12.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив ПКЕЕН шляхом самовільного підключення струмоприймачів поза засобом обліку електричної енергії, а також зафіксовано накид дротів навантаження на лінію електропередач (а.с.7). Даний акт підписаний трьома представника енергопостачальника, а відповідач від підпису акту відмовився.

На підставі даного акту комісією з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН Тячівського РЕМ складено протокол №30 від 08.02.2018 року, згідно якого нараховано збитків завдані енергопостачальнику в розмірі 8672,16 грн. (а.с.8).

Таким чином посилання апелянта на те, що він не порушував правила ПКЕЕН та не завдавав позивачу збитків на суму 8672,16 грн. є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний суд констатує, що у зв`язку із відмовою споживача від підпису Акту, такий підписано трьома представника енергопостачальника, а отже такий акт є дійсним згідно п.53 Правил ПКЕЕН та підтверджує факт вчинення правопорушення зафіксоване в ньому. Отже посилання апелянта про однобічність акту та те, що він не здійснював накид дротів на лінію електропередач підлягають відхиленню.

Також безпідставним є твердження апелянта про те, що його не викликали на засідання комісії, оскільки це спростовується матеріалами справи, в якому наявне повідомлення про виклик саме ОСОБА_1 на засідання комісії від 08.02.2018 (а.с.10), яке останній отримав 27.01.2018 (а.с.9), тобто завчасно.

Інших якихось доводів які б впливали на законність рішення суду апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У ході апеляційного розгляду адвокатом Професійного адвокатського об`єднання «Консенсус» - Костяков Д.В. подано заяву про стягнення на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» судових витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. А п. 1 ч. 3 цієї ж статті передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 - 6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ПрАТ «Закарпаттяобленерго» на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи, а саме: Витяг з Договору про надання правничої допомоги від 30.01.2018 року N 38, укладений між ПрАТ «Закарпаттяобленерго» та Професійним Адвокатським Об`єднанням «Консенсус»; Звіт щодо виконання Доручення клієнта від 31.10.2019 року з детальним описом послуг з кількістю витраченого часу та вартістю наданих послуг; Копію виписки рахунку від 22.08.2019 року N 85 на суму 2000,00 грн.; Платіжне доручення від 03.09.2019 року N 9552 на суму 2000,00 грн. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися ПрАТ «Закарпаттяобленерго» адвокатом Костяков Д.В., який займався вивченням цієї справи, написанням клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, написанням відзиву на апеляційну скаргу та заяви про розподіл судових витрат, які є однотипними (шаблонними) в подібних справах, що веде Професійне Адвокатське Об`єднанням «Консенсус» для ПрАТ «Закарпаттяобленерго» та не потребують багато часу для виконання такої роботи. А звідси, зазначені ПрАТ «Закарпаттяобленерго» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для ОСОБА_1 , який вже і так сплатив судовий збір у значній сумі за подачу апеляційної скарги та повинен ще й сплатити судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» суму 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з встановленого та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 21 травня 2019 року, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» судові витрати у розмірі 1000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 08 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді