Постанова

Іменем України

13 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 754/492/17

провадження № 61-24869св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

Погрібного С. О., Ступак О. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 серпня 2017року у складі судді: Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішень судів

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пеню в розмірі 200 782,68 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики удаваним правочином, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків скарги, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 2 912,61 грн.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції 26 грудня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 708,40 грн та клопотання, в якому вказав на те, що судовий збір сплачено не у повному обсязі, оскільки заявник оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні зустрічного позову.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 липня 2017 року ОСОБА_4 продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Продовжуючи строк для усунення недоліків скарги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що Закон не передбачає можливості зменшення ставки судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги у зв'язку з тим, що судове рішення оскаржується лише в частині, а тому апелянт має сплатити 2007,83 грн.

На виконання вимог ухвали представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до суду клопотання, в якому просив прийняти апеляційну скаргу, оскільки у разі, якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийняте за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд виходив із того, що у наданий заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги апелянт не сплатив у повному обсязі судовий збір, що визначений в ухвалі від 21 липня 2017 року.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вказує на те, що у пункті 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що у разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатами розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано указану справу до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною четвертої статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Нормативно-правове обґрунтування

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Частиною другою статті 297 ЦПК України 2004 року встановлено, що до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 297, статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог статей 119 і 120 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали. Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає її вимоги, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається заявникові.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині його зустрічного позову про визнання правочину удаваним, апеляційний необґрунтовано вважав, що судовий збір за подання апеляційної скарги на це рішення підлягає сплаті з урахуванням вимог як первісного, так і зустрічного позовів.

Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на наступному.

У свій практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що під терміном «закон» […] необхідно розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності» (див. рішення у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom), заява № 18139/91, рішення від 23 червня 1995 року, пункт 37). Суд зазначає, що «закон» повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія (див. рішення у справі «Толстой-Мілославський проти Сполученого Королівства»). Ці наслідки не повинні бути «передбачуваними» з абсолютною точністю: досвід показує, що це недосяжно. Знову ж, тоді як певність є дуже бажаною, вона може призвести до надмірної закостенілості, а закон повинен пристосовуватися до обставин, що змінюються. Таким чином, не можна уникнути ситуації, коли багато законів викладені термінами, які є, тією чи іншою мірою, неясними і тлумачення та застосування яких є питанням практики (див. рішення у справі «Санді Таймс проти Сполученого Королівства» від 26 квітня 1979 року, серія А, № 30, пункт 49). Наскільки чітко не були б сформульовані правові положення, завжди існує елемент судового тлумачення, оскільки завжди існує потреба у роз'ясненні спірних питань та в пристосуванні до зміни обставин.

З огляду на те, що Закон України «Про судовий збір» не містить чіткого розмежування щодо порядку справляння судового збору, якщо у справі ухвалено рішення в якому розглянутий первісний та зустрічний позов, суд повинен здійснити судове тлумачення положень цього Закону.

У цій конкретній справі підпункт 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» не дає чіткої відповіді на питання, як саме має бути сплачений судовий збір у разі оскарження особою лише одного із кількох позовів, що були розглянуті судом і щодо яких прийняте відповідне рішення, отже судам належить виходити із того, що особі, яка подає апеляційну скаргу, якщо вона оскаржує рішення суду лише в частині зустрічного або первісного позову, судовий збір складає 110 % ставки, що підлягала сплаті при поданні цього зустрічного або первісного позову.

Отже, враховуючи те, що на день подання ОСОБА_4 апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року Законом України «Про судовий збір» було передбачено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_4 зобов'язаний сплатити судовий збір із урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів, оскільки він оскаржує рішення суду про відмову у задоволенні його зустрічного позову, при поданні якого, він сплатив 640,00 грн, а тому при оскарженні ним рішення суду першої інстанції, до сплати підлягає судовий збір у розмірі 704,00 грн, тобто 110 відсотків ставки за подання його позовної заяви.

Частинами третьою та четвертою статті 406 ЦПК Українивизначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постановлена у справі ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

О.В. Ступак