Справа № 572/122/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Хвесь В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни цивільну справу №572/122/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок, витребування земельних ділянок,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати недійсними : договір дарування, укладений на користь ОСОБА_7 , нотаріально посвідчений 26 січня 2018 року (запис про право власності 24622845) щодо земельної ділянки площею 0,12 га., розташованої по АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:003:0334, нормативна грошова оцінка якої становить 87521 грн. 60 коп., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254; договір дарування, укладений на користь ОСОБА_7 , нотаріально посвідчений 26 січня 2018 року (запис про право власності 24623035) щодо земельної ділянки площею 0,21 га., розташованої по АДРЕСА_1 , переданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:003:0335, нормативна грошова оцінка якої становить 1148 грн. 36 коп., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254. Крім цього, позивач просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,33 га., отриману під час перебування в зареєстрованому шлюбі, розташовану по АДРЕСА_1 , передану у власність ОСОБА_8 рішенням №30 від 18 лютого 1998 року Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, згідно Державного акту серії РВ №00335, зареєстрованого 19 лютого 1998 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №335, в якому кількісна характеристика земель, переданих у власність визначена : для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,12 га., кадастровий номер :01:003:0334, для ведення особистого селянського господарства площею 0,21 га., кадастровий номер :01:003:0335.

До початку розгляду справи по суті позивачем заявлено клопотання про зміну предмету позову у даному спорі. Так, позивач просить визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок №1542 та №1544, укладені між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо земельних ділянок площею, відповідно, 0,12 га. та 0,21 га., розташованих по АДРЕСА_1 (кадастрові номери : :01:003:0334, :01:003:0335), а також витребувати у відповідача ОСОБА_8 вказані вище земельні ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві позивачем зазначено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_8 з 16 вересня 1988 року. Під час шлюбу ОСОБА_8 був придбаний житловий будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1 . Будинковолодіння було розташоване на земельній ділянці площею 4676 м2, частина якої розміром 0,33 га. в подальшому на підставі рішення Клесівської селищної ради №30 від 18 лютого 1989 року була передана у власність під кафе-бар та житловий будинок, про що видано відповідний Державний акт, в якому зазначено, що відповідачеві передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,21 га для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,12 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Після розірвання шлюбу 19 грудня 2005 року рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2013 року домоволодіння по АДРЕСА_1 було визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Право власності, в тому числі, на спірні земельні ділянки, зареєстровано за співвласниками.

В подальшому ОСОБА_8 була отримана копія Державного акту, що посвідчує право власності на вказані у позові земельні ділянки, надавши який нотаріусу, він відчужив спільні земельні ділянки на користь третьої особи.

Оскільки оспорювані позивачем договори купівлі-продажу відповідачем ОСОБА_8 були укладені щодо спільного майна, не маючи на це повноважень позивач просить визнати їх недійсними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення відповідно до змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_8 та представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги не визнали, пояснивши, що відповідачем дійсно був виготовлений дублікат Державного акту, оскільки оригінал знаходився у позивачки. Зі слів відповідача він вважав, що має право розпоряджатись вказаними вище земельними ділянками, так як жодних зауважень у нотаріуса, яким вивчались надані документи та оформлялись відповідні договори, висловлено не було. Крім цього, представник відповідача зауважив, що підстав для витребування на користь позивача цілої земельної ділянки, немає, так як вона є спільною власністю, в тому числі і довірителя ОСОБА_8 .

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у судове засідання не з`явились.

Позивачем заявлялись клопотання про зміну підстав та предмету позову, які судом задоволені.

Інших клопотань від сторін не надходило.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння спільною власністю подружжя, а також з договірних правовідносин. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 21 лютого 2006 року 19 грудня 2005 року було розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 2 лютого 1998 року, встановлено, що ОСОБА_8 придбав за договором купівлі-продажу у ОСОБА_11 житловий будинок з господарськими приміщеннями, розташований по АДРЕСА_1 .

Рішенням Клесівської селищної ради №30п.2 від 18 лютого 1998 року ОСОБА_8 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,33 га., розташовану в смт.Клесів для будівництва житлового будинку і господарських будівель, яку 12 лютого 1998 року було виділено в натурі на місцевості. З цією метою ОСОБА_8 отримано довідку щодо записів земельно кадастрової книги від 12 лютого 1998 року, виготовлено план земельної ділянки із описом меж та зазначенням площі (загальна площа земельної ділянки 0,33 га. : 0,21 га. та 0,12 га.) та завдання на виготовлення технічної документації по видачі Державного акту.

В подальшому право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,33 га., розташовану на території Клесівської селищної ради було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії РВ №00335 від 19 лютого 1998 року.

Вказані обставини доводяться дослідженими судом копіями протоколу обстеження і погодження меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, рішення Клесівської селищної ради №30 п.2 від 18 лютого 1998 року, Державного акту на право приватної власності на землю серії РВ №00335 від 19 лютого 1998 року.

В подальшому вказане будинковолодіння було зареєстровано як кафе-бар, що встановлено судом із копії реєстраційного посвідчення від 25 травня 1998 рокута технічною документацією щодо вказаного будинковолодіння, виготовленою станом на 8 вересня 1995 року та станом на 5 листопада 2018 року.

Згідно із ч.1 ст.60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 статті 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Виходячи із наведених вище норм закону рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2013 року усе набуте ОСОБА_8 та ОСОБА_1 під час шлюбу майно визнано спільною сумісною власністю (в тому числі і земельну ділянку відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії РВ №00335 від 19 лютого 1998 року).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований 20 листопада 2018 року, доводить, що за ОСОБА_8 та ОСОБА_1 підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2013 року було зареєстровано право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Частиною 2 статті 369 ЦК України визначено, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Надана суду інформаційна довідка, сформована станом на 24 жовтня 2018 року, доводить, що відносно земельної ділянки площею 0,12 га., розташованої по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:003:0334) та відносно земельної ділянки площею 0,21 га. (кадастровий номер :01:003:0335), розташованої за тією ж адресою, 4 грудня 2017 року були укладені договори купівлі-продажу на користь ОСОБА_9 .

Статтею 369 ЦК України визначено, що у разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Доказів наявності нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 на укладення правочинів щодо спільної земельної ділянки відповідачем, ОСОБА_8 , згідно із вимогами ст.81 ЦПК України відповідачем суду надано не було.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачами, якими укладено договори про відчуження спільного сумісного майна без згоди співвласника, порушено права ОСОБА_1 як власника цього майна.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України - правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Отже суд вважає вимогу позивача про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок №1542 від 4 грудня 2017 року стосовно земельної ділянки площею 0,12 га. кадастровий номер :01:003:0334, розташованої по АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та №1544 від 4 грудня 2017 року стосовно земельної ділянки площею 0,21 га. кадастровий номер :01:003:0335, розташованої по АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, укладені між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обґрунтованою, а тому такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про недійсність договорів, укладених щодо вказаних вище земельних ділянок, враховуючи зміст ст.216 ЦК України позивачеві має бути повернуто належне їй майно, отримане за вказаними договорами.

Позивач просить повернути їй цілу земельну ділянку, яка була предметом спору, одак, оскільки ОСОБА_1 є власником 1/2 частини спільного майна суд вважає за необхідне витребувати у ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 саме таку частину вказаних земельних ділянок.

Враховуючи наведене, позов підлягає до задоволення частково.

На підставі наведеного, ст.ст.11, 13, 16, 216 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 (жительки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 (жителя АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (жительки АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (жительки АДРЕСА_3 ) - про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок, витребування земельних ділянок, задоволити частково.

Визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок : №1542 від 4 грудня 2017 року стосовно земельної ділянки площею 0,12 га. кадастровий номер :01:003:0334, розташованої по АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та №1544 від 4 грудня 2017 року стосовно земельної ділянки площею 0,21 га. кадастровий номер :01:003:0335, розташованої по АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, укладені між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , витребувавши у ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вказаних земельних ділянок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: