Справа № 199/7894/19
(2/199/3418/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

29.10.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 Г, представників відповідачів Яцечка О.В., Борисенка А.О ОСОБА_3 , Трубіцина Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, у підтвердження якого зазначив, що 13 лютого 2017 року слідчим СВ Соборного відділу поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Абрамовою О.В. були внесені відомості в ЄРДР, що позивачем було скоєне кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КК України, що позивач заподіяв своєму давньому знайомому ОСОБА_4 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Фактично всі основні слідчі дії при розслідуванні кримінального провадження № 0000522, виконувала особисто прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області Пахомова Катерина Олександрівна, а 21 квітня 2017 року, саме ОСОБА_5 повідомила позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Так, прокурором Пахомовою К.О., з метою психологічно тиску, було штучно створено докази провини позивача, та неодноразово й безпідставно, саме за клопотаннями прокурора застосовувався привід до позивача та його дружини. Також навмисно призупинялось провадження з оголошенням позивача в розшук, незважаючи, що позивач має постійне місце мешкання і жодним чином не переховувався від слідства, Крім того, ОСОБА_5 , в ході розслідування справи, незаконно вносила клопотання до слідчого судді про затримання і обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо позивача, а з 18.07.2017 було застосовано судом запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і домашнього арешту в нічний час, який діяв до 29 січня 2018 року.

02 березня 2018 року, вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська позивача визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу злочину. На подану апеляційну скаргу прокурора і потерпілого, Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року, вирок суду першої інстанції скасовано і справу направлено на новий судовий розгляд.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року, кримінальне провадження було закрито в зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_4 від обвинувачення. При цьому дане рішення є остаточним і таким, що набрало законної сили, що беззаперечно є реабілітуючую підставою закриття провадження відносно позивача.

Таким чином, позивач перебував під слідством та судом з 13 лютого 2017 року по 08 квітня 2019 року (26 місяців), що є надзвичайно свавільне і цинічне порушення прав людини, у зв`язку з чим позивачу завдано моральної шкоди, відтак зважаючи на кількість, характер та тривалість порушень прав позивача, глибину душевних страждань, приниження честі, гідності та ділової репутації, істотне погіршення стану здоров`я, позивач вважає, що саме незаконними діями правоохоронних органів і прокуратури позивачу завдано моральної шкоди, яку можливо справедливо оцінити в грошовому еквіваленті на загальну суму - 600 000 грн. Просив стягнути Державній казначейській службі України вказану суму за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання у безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - прокуратури Дніпропетровської області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000522 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з нереабілітуючими підставами, а право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

Представник відповідача - Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки позивачем не було доведено факт заподіяння їм з боку органів досудового розслідування і прокуратури моральної шкоди та жодним чином не було обґрунтовано та вмотивовано її розмір. Позивачем не надано суду доказів того, що відповідачами заподіяно шкоду, як і не надано доказів наявності такої шкоди, причинного зв`язку між шкодою і діями відповідачів та вину останніх в її заподіянні, тобто факт порушення прав позивача діями відповідачів. Оскільки ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі ст. 284, 314, 372, 477 КПК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000522, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, а також відносно позивача органами досудового розслідування і прокуратури не було скоєно незаконних дій, а тому у розумінні статті 2 Закону позивач не має право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000522, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_4 від обвинувачення. Ухвала набрала законної сили.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування ,прокуратури і суду» закріплена, серед інших, можливість відшкодування моральної шкоди.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування,прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Отже, положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування,прокуратури і суду», на які посилається позивач як на матеріальну підставу заявленого ним позову, не встановлюють його право на відшкодування моральної шкоди у випадку закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 284 КПК України, коли потерпілий відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Враховуючи положення статті 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підстав, передбачених ст. 1176 ЦК України, для відшкодування йому моральної шкоди, що є його процесуальним обов`язком. При цьому дії посадових осіб органу досудового слідства, прокуратури та суду протиправними у встановленому законом порядку визнані не були.

Отже, керуючись вищевказаним, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, слід відмовити, оскільки в межах розгляду даної справи, судом не встановлено факту порушення органом державної влади будь-яких законних прав чи інтересів позивача.

У порядку статті 141 ЦПК судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. 1176 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури,- відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня виготовлення повного рішення апеляційної скарги.

Суддя: