Провадження №22-ц/812/220/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року м. Миколаїв

справа № 490/6642/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою, поданою представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 06 грудня 2018 року суддею Подзігун Г.В., повний текст якої складений цього ж дня, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Управління Національної поліції у місті Миколаїв Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що 14 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Славута, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та здійснив зіткнення з автомобілем «HONDA ACCORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_2., яким він (позивач) керував. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому завдано матеріальну шкоду у зв'язку з пошкодженням автомобіля в розмірі 21226 грн. 45 коп., згідно звіту автотоварознавчого дослідження №088-08-15 від 20 серпня 2015 року. Також зазначав, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральної шкоди.

Посилаючись на викладене, просив стягнути на його користь з відповідача відшкодування майнової шкоди у розмірі 21226 грн. 45 коп. та 10000 грн. моральної шкоди.

05 грудня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача а саме: автомобіль НОМЕР_3, або на частину належного відповідачу нерухомого майна.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_2, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали, просив її скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління Національної поліції у місті Миколаїв Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, посилаючись на те, що судом першої інстанції було прийнято обгрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 просили розглянути без їх участі.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 не надходив.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник позивача -ОСОБА_2 - підтримав вимоги апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання вдруге не з'явився. Конверти із апеляційною скаргою та судовими повістками неодноразово направлялись за адресою реєстрації місця проживання відповідача, проте були повернуті поштою до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Іншої адреси місця проживання ОСОБА_3 в матеріалах справи не значиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів належності вказаного в заяві майна відповідачу, не доведено, що накладення арешту на автомобіль відповідача є співмірним із заявленими вимогами, а також, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК).

Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, предмет і ціну позову, інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

За системним аналізом наведених норм права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 15 ЦПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

При цьому відповідно до частин 3, 4 статті 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт на належний відповідачу автомобіль, або на частину належного відповідачу нерухомого майна.

При цьому він конкретизував в заяві майно, що знаходиться у власності ОСОБА_3, на яке просить накласти арешт, а саме - транспортний засіб ЗАЗ Славута, державний номерний знак НОМЕР_1, та навів обґрунтування необхідності вжиття такого заходу.

Таким чином, заява містила достатню інформацію щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України.

Згідно результатів аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України та наданої Миколаївському апеляційному суду інформації регіонального Сервісного центру в Миколаївській області від 15 лютого 2019 року, автомобіль ЗАЗ року випуску, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_3

Предметом позову ОСОБА_1 є вимога про відшкодування 21226грн.45коп. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції не звернув належної уваги на вимоги ст. 149 ЦПК України, не врахував, що матеріалами справи підтверджено існування між сторонами майнового спору, а тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

До того ж, законодавством збалансовані права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовані (ст.ст. 154, 159 ЦПК України).

Враховуючи характер правовідносин сторін, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свій позов, колегія суддів вважає, що існують підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль ЗАЗ 110307, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

За такого, оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення - про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний відповідачу ОСОБА_3 автомобіль.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 грудня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ЗАЗ 110307, 2003 року випуску, № двигуна НОМЕР_4, № кузова НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 1 березня 2019 року