Ухвала

Іменем України

22 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 214/5167/18

провадження № 61-3238ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А.П., Зубакової В. П., за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шигарцев І. В., у якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб марки «КІА», модель «SPORTAGE», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частині автомобіля марки «КІА», модель «SPORTAGE», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_4 разом із позовною заявою подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу на електронних торгах арештованого майна боржника ОСОБА_5, а саме - транспортного засобу марки «КІА», модель «SPORTAGE», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, лот № 293303.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2018 року заяву задоволено. Зупинено продаж на електронних торгах арештованого транспортного засобу марки «КІА», модель «SPORTAGE», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5, лот № 293303. Заходи забезпечення позову застосовано до ухвалення рішення по цивільній справі № 214/5167/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ефективний захист прав та інтересів позивача буде неможливий, у разі продажу майна на електронних торгах. Суд першої інстанції вважав, що є всі підстави припускати, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, а отже застосування вказаного у заяві заходу відповідатиме його призначенню та меті застосування.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2018 року скасовано. Відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова суду мотивована тим, що суд не може застосувати заходи забезпечення позову, передбачені пунктом 5 частини першої статті 150 ЦПК України, оскільки позивач не ставить питання про зняття арешту зі спірного автомобіля. Крім того, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку 11 лютого 2019 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не в повному обсязі дослідив всі обставини, що мають значення для справи, зокрема, не звернув увагу на те, що вказане рухоме майно було придбано за спільні кошти подружжя, а тому продаж на торгах спірного автомобіля може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Тлумачення пункту 5 частини першої статті 150 ЦПК України свідчить, що такий вид забезпечення позову як зупинення продажу арештованого майна може бути застосований за наявності таких умов: по-перше, подано позов про визнання права власності на арештоване майно; по-друге, подано позов про позов зняття арешту з арештованого майна.

Встановивши, що відсутні умови для застосування пункту 5 частини першої статті 150 ЦПК України суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права (статті 149 ЦПК України) є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель