Справа № 591/1104/19
Провадження № 2-з/591/15/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Кривцової Г.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Підприємство теплових мереж» про забезпечення позову в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Підприємство теплових мереж» до Державного підприємства «СЕТАМ», відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», про визнання недійсними електронних торгів,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження Зарічного районного суду м. Суми 20 лютого 2019 року надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Підприємство теплових мереж» до Державного підприємства «СЕТАМ», відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Товариств з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», про визнання недійсними електронних торгів.

26 лютого 2019 року позивач ПАТ «Підприємство теплових мереж» в особі керуючого санацією ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області вчиняти будь-які дії спрямовані на передачу (в тому числі на зберігання або у власність) Автокрана МАЗ 5337, модель КС 3577,1992 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі №0016657 іншим особам.

Свою заяву позивач мотивує тим, що в рамках виконавчого провадження ВП 55709759 було проведено електронні торги, предметом якого був вказаний автокран МАЗ 5337, модель КС 3577,1992 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі №0016657.

18 лютого 2019 року відповідач УДВС ГТУЮ в Сумській області звернувся до відповідальної за зберігання крана особи з вимогою передати його на зберігання іншій особі, переможцю електронних торгів ОСОБА_2, який є відповідачем у справі.

Заявник вказує, що спірне майно перебуває в оренді у ТОВ «Сумитеплоенерго», який як орендар найбільш зацікавлений у збереженні предмета оренди в комплектному та робочому стані. Водночас, як зазначає заявник, передача предмета електронних торгів на зберігання переможцю торгів може призвести до його розукомплектації та або пошкодження, оскільки особа, що придбала Автокран на електронних торгах, ОСОБА_2 не є приватним підприємцем та немає відповідної території для збереження предмету електронних торгів, тоді як територія ТОВ «Сумитеплоенерго», на якій зберігається автокран, має постійну охорону та пропускний режим, що забезпечує комплектність та збереження майна.

Оскільки позивач має намір оскаржити результати електронних торгів, то передача спірного майна на зберігання переможцю електронних торгів є передчасною. Вказує, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обовязку вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Із наданих суду матеріалів встановлено, що передача арештованого майна проводиться в рамках відкритого виконавчого провадження, що дає право державному виконавцю вчиняти дії щодо майна боржника в силу ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із поданої заяви суд вбачає, що ПАТ «Підприємство теплових мереж» в особі керівника санації ОСОБА_3 діє в інтересах орендаря ТОВ «Сумитеплоенерго» (третьої особи), не аргументує, яким чином передача автокрана на зберігання переможцю торгів ОСОБА_2 може призвести до розукомплектації або пошкодження автокрана, а тому ці доводи є лише припущеннями заявника, які не підтверджені жодними доказами.

Звертаючись до суду саме з таким видом забезпечення позову, позивач ПАТ «Підприємство теплових мереж» в особі керівника санації ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів того, що не забезпечення позову саме таким способом утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову саме таким способом є фактично рівнозначним задоволенню позовних вимог, що може бути розцінено як упередженість суду та/або надання переваг стороні позивача у спорі.

Суд вважає за потрібне зазначити, що позивач 20 лютого 2019 року звертався до суду із аналогічною заяво про забезпечення позову, однак ухвалою суду від 21 лютого 2019 року йому було відмовлено. Така відмова була мотивована тим, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову саме таким способом, позивач фактично просить суд перебрати на себе повноваження державного виконавця, замість того, щоб у визначеному Законом України «Про виконавче провадження» способом оскаржити рішення державного виконавця, з яким позивач не згоден.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на викладене, суд вважає, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд бере до уваги, що позивачем не зазначено, з яких саме обставин він дійшов до висновку щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам саме позивача без вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи заявлені позовні вимоги.

Таким чином, оскільки заявлена вимога ТОВ «Підприємство теплових мереж» виходить за межі ч. 3 ст. 150 ЦПК України, тобто заявником вибрано неспівмірний спосіб захисту, та який не відповідає реальній загрозі інтересам позивача, то в задоволенні заяви про забезпечення позову вибраним позивачем видом забезпечення - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 116-118, 149-150,153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство теплових мереж», місце знаходження: м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10, ЄРДПОУ 03352449, про забезпечення позову шляхом заборони Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області вчиняти будь-які дії спрямовані на передачу ( в тому числі на зберігання або у власність) Автокрана МАЗ 5337, модель КС 3577,1992 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі №0016657 іншим особам відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення (складення) ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 28 лютого 2019 року.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова