Житомирський апеляційний суд
Справа №279/403/19 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/403/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 . Просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , стягнувши такі в розмірі ј частини від усіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за рішенням суду від 24 грудня 2015 року на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із відповідача стягувалися аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку. Донька ОСОБА_4 досягла повноліття, а тому виконавчою службою аліменти стягуються лише на сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів платника аліментів, що недостатньо для належного забезпечення сина. Добровільно сплачувати аліменти в більшій сумі відповідач не бажає.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2019 року позов задоволено. Збільшено розмір аліментів, призначених рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року, із ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, до ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначає, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від одержуваних доходів, враховуючи, що сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання. Наразі він повинен буде сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі Ѕ частини від доходів, що, на його думку, значно перевищує встановлену законодавством норму сплачувати на утримання двох дітей 1/3 частину від доходів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема зазначає, що 1/6 частина на харчування та одяг для сина недостатня для його утримання. Окрім того, відповідач має два джерела доходу - пенсію та заробітну плату, а тому здатний сплачувати ј частину на утримання сина.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 , не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (заробітку), щомісяця, починаючи з 15 жовтня 2015 року і до повноліття дітей, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину (а.с.8).

Донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року досягла повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї частини, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, після досягнення донькою ОСОБА_4 повнолітня на утримання сина ОСОБА_3 повинні стягуватися аліменти у розмірі 1/6 частини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1/3:2=1/6).

Окрім того, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 , працюючого в ТОВ «Коростенський індустріальний парк», пенсіонера, аліменти на користь ОСОБА_4 , тобто доньки, яка продовжує навчання, в розмірі ј частини від доходів (заробітку), щомісяця, починаючи з 28 листопада 2017 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років (а.с.25).

Отже, наразі з відповідача мають стягуватися аліменти за двома рішеннями суду (1/6 частина + ј частина).

У даній справі суд першої інстанції збільшив розмір аліментів, що належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , з 1/6 частини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до ј частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, врахувавши право дитини на достатній життєвий рівень, зміну матеріального стану платника аліментів, а також внесення змін до чинного законодавства про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, відповідач працевлаштувався до ТОВ «Коростенський індустріальний парк», а також отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.26-27).

За таких обставин, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати не перевищив Ѕ частини (1/4 частина на доньку на період її навчання + ј частина на сина до досягнення ним повноліття) від доходу відповідача, що не суперечить положенням ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що з пенсії може бути відраховано не більше як 50% від її розміру на аліменти та загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати також 50%.

Окрім того, малолітня дитина не може бути у гіршому становищі, ніж дитина, яка досягла повноліття та продовжує навчання. Також аліменти на особу, яка проводжує навчання, мають призначатися за умови, що платник аліментів може таку матеріальну допомогу надавати. Якщо відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у розмірі ј частини від його доходу, то дана обставина передбачає, що батько хлопчика спроможний сплачувати аліменти й на утримання сина у такому ж розмірі, тобто у розмірі ј частини від його доходу, що не поставить сина у дискримінаційне положення та виходить із його найвищих інтересів.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що чинним законодавством передбачений загальний розмір аліментів на двох дітей не більше 1/3 частини від розміру доходу платника аліментів не узгоджуються із приписами сімейного, цивільно-процесуального та виконавчого законодавства. Дещо доводи перекликаються із приписами п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, але дане положення стосується лише вимоги, за яким може бути видано судовий наказ. У даному випадку розглядається спір у позовному порядку.

Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 20 травня 2019 року.