П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Соломахи Л.І.

суддів Біляєвої О.М., Космачевської Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 234/15118/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з апеляційною скаргою позивача - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2019 року у складі судді Переверзевої Л.І., -

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі ПАТ "Дельта Банк"), в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 09 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (далі ПАТ "Кредитпромбанк") та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 76.4ДС/01/2011-КМК, згідно умов якого ПАТ "Кредитпромбанк" надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 300 000,00 грн. з урахуванням 22,00% річних на строк з 09 серпня 2011 року по 08 серпня 2016 року.

Виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 76.4ДС/01/П01/2011-ПМК від 09 серпня 2011 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 (поручителем), згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 76.4ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року. Відповідальність поручителя настає у випадках невиконання (належного виконання) боржником зобов`язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

26 червня 2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПAT "Кредитпромбанк" передав (відступив) ПAT "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до ПAT "Дельта Банк" перейшло право вимоги від боржників ПAT "Кредитпромбанк" повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 76.4ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року, та забезпечувальними договорами.

Посилаючись на те, що Позичальник протягом тривалого часу умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 28 липня 2015 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 202 202,59 грн., з яких 169 668,47 грн. - заборгованість за кредитом; 32534,12 грн. - заборгованість за відсотками, позивач просив стягнути на його користь зазначену заборгованість солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 1 - 6).

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором №76.4ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року в розмірі 202 202,59 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн. (а.с. 55 - 56).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 квітня 2018 року за заявою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2015 року скасовано (а.с. 86).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2019 року позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 76.4/ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року задоволено .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 76.4/ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року в сумі 202 202,59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 169 668,47 грн., заборгованості за відсотками - 32534,12 грн.

У задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с. 142 - 144).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ "Кредитпромбанк" свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі 300 000, 00 грн. Позичальник ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору перестала сплачувати позивачу грошові кошти, внаслідок чого станом на 28 липня 2015 року у неї виникла заборгованість у сумі 202 202,59 грн., яка підлягає стягненню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що договором поруки не визначено строк після закінчення якого порука припиняється. Договором поруки встановлено, що він діє до повного виконання усіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Позичальник ОСОБА_1 припинила сплачувати заборгованість за кредитним договором до 9 липня 2014 року. Позов до суду пред`явлено 10 вересня 2015 року, тобто більше як через рік після того, як ОСОБА_1 припинила сплату грошових коштів за кредитним договором, а тому договір поруки від 09 серпня 2011 року, укладений між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 № 76.4ДС/01/П01/2011, на момент пред`явлення вимоги до ОСОБА_2 відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України припинено і відповідно підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , як поручителя, відсутні (а.с. 142 - 144).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ПАТ "Дельта Банк" в апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо поручителя, просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2019 року та ухвалити нове, яким заборгованість за кредитним договором у сумі 202 202,59 грн. стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

AT "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя не пропустивши строків пред`явлення вимоги про погашення заборгованості до поручителя, оскільки як договором поруки, так і договором кредиту передбачено термін виконання зобов`язання впродовж періоду до 08 серпня 2016 року.

Згідно правової позиції, яка викладена Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом визначеного терміну саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Верховний Суд, вказав, що пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, пені, кредитор, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. Таким чином, у разі зміни кредиторам на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Норма частини другої статті 1050 ЦК України передбачає право позикодавця вимагати повернення чергової частини позики, а не обов`язок, а тому є помилковим твердження, що банк повинен звернутися до поручителя протягом шести місяців з моменту першого порушення боржником виплат за кредитним договором, а в разі не звернення - до попередніх періодів має застосовуватися позовна давність.

Враховуючи, що строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором встановлений до 08 серпня 20І6 року, звернувшись із позовом до поручителя 10 вересня 2015 року, банк застосував право на вимогу про повернення кредиту достроково відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і саме з цього часу має відраховуватися термін для звернення дo поручителя з вимогою про погашення заборгованості, який банк не пропустив, а тому у суду не було підстав застосовувати позовну давність до попередніх періодів на стягнення боргу (а.с. 147 - 151).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Дельта Банк" (а.с. 180 - 183).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які зареєстровані та мешкають у м. Макіївка Донецької області, тобто у населеному пункті, на території якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і поштовий зв`язок з яким відповідно відсутній, про постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження були повідомлені шляхом розміщення 05 вересня 2019 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 187).

Письмові відзиви на апеляційну скаргу позивача відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на час розгляду справи не надані.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів Донецького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року справа призначено до розгляду на 23 жовтня 2019 року (а.с. 192 - 193).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розгляд справи 23 жовтня 2019 року повідомлені відповідно до частини 1 статті 11 Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" шляхом розміщення 17 вересня 2019 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали суду про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 196).

В судове засідання апеляційного суду 23 жовтня 2019 року сторони не з`явилися.

Представник позивача АТ "Дельта Банк" Веретюк О.А., яка діє на підставі довіреності юридичної особи від 17 вересня 2019 року (а.с. 199), 27 вересня 2019 року надіслала заяву про розгляд справи без присутності представника позивача (а.с. 198).

Відповідачі причини неявки у судове засідання не повідомили, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 06 листопада 2019 року.

В судове засідання апеляційного суду 06 листопада 2019 року сторони не з`явилися.

Представник позивача Веретюк О.А . судову повістку-повідомлення про розгляд справи 06 листопада 2019 року отримала 28 жовтня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 206).

Представник позивача АТ "Дельта Банк" Веретюк О.А. 04 листопада 2019 року надіслала заяву про розгляд справи без присутності представника позивача (а.с. 208).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розгляд справи 06 листопада 2019 року повідомлені відповідно до частини 1 статті 11 Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" шляхом розміщення 29 жовтня 2019 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали суду про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 205).

Відповідачі причини неявки у судове засідання не повідомили і відповідно до частини 3 статті 131 ЦПК України вважається, що вони повторно не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ПАТ "Дельта Банк" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 серпня 2011 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 76.4ДС/01/2011-КМК, згідно умов якого ПАТ "Кредитпромбанк" надає позичальнику ОСОБА_1 кредит на споживчі потреби в сумі 300000,00 гривень зі сплатою 22,00% річних, на строк з 09 серпня 2011 року по 08 серпня 2016 року, що підтверджується копіями кредитного договору № 76.4ДС/01/2011-КМК від 09.08.2011 року та додаткового договору № 1 до кредитного договору, який є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 7 - 15, а.с. 16 - 20).

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, 09 серпня 2011 року надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 300 000,00 грн., що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 2036_14 від 09 серпня 2011року, в якій є підпис отримувача ОСОБА_1 . (а.с. 27).

Відповідно до умов кредитного договору № 76.4ДС/01/2011-КМК, зокрема пункту 4.2, з метою погашення кредитів, отриманих відповідно до умов цього Договору та Додаткових договорів до нього Позичальник зобов`язаний вносити грошові кошти на свій поточний рахунок, зазначений у пункті 4.2 відповідного Додаткового Договору та/або підтримувати залишок коштів на поточному рахунку в сумі, достатній для сплати чергового платежу в рахунок погашення кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом згідно Графіка та інших обов`язкових платежів, передбачених цим Договором та Додатковими договорами до нього, в строки, визначені графіком, у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом та у день повного погашення заборгованості за кредитом, вказаний у відповідному Додатковому договорі (а.с. 7 - 15).

Пунктом 4.2 Додаткового договору № 1 від 09 серпня 2011 року до кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний забезпечити необхідний залишок коштів в національній валюті на поточному рахунку НОМЕР_1 , відкритому у Банку, для подальшого погашення заборгованості за кредитом та сплати нарахованих процентів за користування кредитом, можливих штрафів та пені, в строки, передбачені Договором та цим Додатковим договором до нього.

Згідно пунктів 5, 6 Додаткового договору № 1 Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом та нарахованими процентами на умовах, передбачених Договором та цим Додатковим договором, згідно графіка та зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом та процентами не пізніше 08 серпня 2016 року (а.с. 16 - 20).

Згідно графіка погашення заборгованості, який є додатком до Додаткового договору № 1, Позичальник ОСОБА_1 зобов`язана щомісяця в період з 09 вересня 2011 року по 11 липня 2016 року вносити платіж у сумі 8 285,67 грн., частина якого йде на погашення заборгованості за кредитом, а частина на сплату процентів, 08 серпня 2016 року внести платіж у розмірі 8 437,11 грн. (а.с. 16 - 20).

Згідно довідки позивача заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 28 липня 2015 року складає 202 202,59 грн., в тому числі тіло кредиту - 169 668,47 грн., проценти - 32 534,12 грн., з них прострочена заборгованість: тіло кредиту - 75 544,37 грн., відсотки 29 731,49 грн. (а.с. 28).

Згідно графіку погашення заборгованості, який є додатком до Додаткового договору № 1, прострочена заборгованість за процентами у сумі 29 731,49 грн. та за тілом кредиту у сумі 75544,37 грн. станом на 28 липня 2015 року виникла внаслідок несплати Позичальником щомісячних платежів за графіком в період з липня 2014 року по 09 липня 2015 року (а.с. 19 - 20).

Невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до статті 610 ЦК України є порушенням зобов`язання.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 у строк, встановлений кредитним договором, зобов`язання не виконує, відповідно до частини першої статті 612 ЦК України вона вважається такою, що прострочила.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи, що позичальник ОСОБА_1 неналежно виконує свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення позики частинами, внаслідок чого у неї виникла прострочена заборгованість як за процентами за користування кредитом, так і за тілом кредиту, банк обґрунтовано звернувся до суду з вимогою дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 202202,59 грн., яка утворилася станом на 28 липня 2015 року в межах строку позовної давності (заборгованість стала утворюватися з липня 2014 року, в суд банк звернувся 01 вересня 2015 року - здав позов на пошту).

Відповідно до пункту 2.12 кредитного договору забезпеченням погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та штрафних санкцій є порука ОСОБА_2 згідно з договором поруки № 76.4ДС/01/П01/2011-ПМК від 09 серпня 2011 року (а.с. 7 - 15).

Відповідно до договору поруки № 76.4ДС/01/П01/2011-ПМК, який укладений 09 серпня 2011 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 , Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Банком за виконання обов`язків ОСОБА_1 в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і Боржник за кредитним договором № 76.4ДС/01/П01/2011 від 09.08.2011 року (п. 1.1).

Поручитель свідчить, що він ознайомлений та згодний з істотними умовами Кредитного договору: розмір основного зобов`язання - 300 000,00 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в Додаткових договорах до кредитного договору окремо; термін повернення кредитних коштів - до 08 серпня 2016 року; порядок виконання основного зобов`язання - згідно з відповідними додатковими договорами до кредитного договору (п. 1.2).

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного повернення Боржником та/або поручителем заборгованості за Кредитним договором (п. 4.1).

Сторони дійшли згоди, що продовження строку виконання зобов`язань за Кредитним договором означає автоматичне (без укладення додаткових договорів) продовження строку дії цього договору. Про факт продовження строку повернення заборгованості банк письмово сповіщає поручителя. Документом, що засвідчує факт ознайомлення Поручителя із настанням вищезазначеної події та продовження строку дії цього договору, є повідомлення відділення зв`язку про відправлення рекомендованого листа Поручителю за адресою, що вказана ним у реквізитах цього договору (п. 4.2) (а.с. 21 - 23).

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно договору поруки він діє до повного виконання усіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Строк, після закінчення якого порука припиняється, договором не визначено. Враховуючи, що позичальник ОСОБА_1 припинила сплачувати заборгованість за кредитом до 9 липня 2014 року, позов до суду пред`явлено 10 вересня 2015 року, тобто більше як через рік після того, як ОСОБА_1 припинила сплату грошових коштів за кредитним договором, договір поруки на момент пред`явлення вимоги до ОСОБА_2 відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України припинено, у зв`язку з чим підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , як поручителя, відсутні (а.с. 142 - 144).

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, до нього суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до статті 559 ЦК України, в редакції яка діяла на час звернення позивача до суду, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (частина перша).

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем (частина друга).

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника (частина третя).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта).

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

Отже, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що договором поруки, укладеним між Банком та поручителем ОСОБА_2 , строк припинення поруки не встановлено і відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

У кредитному договорі та Додатковому договорі № 1, який є невід`ємною частиною кредитного договору, передбачений термін повернення кредиту, а також обов`язок з погашення кредиту шляхом виконання позичальником ОСОБА_1 окремих зобов`язань з внесення щомісячних платежів за цим договором згідно з відповідним графіком.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальниця була зобов`язана згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тому за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (див. пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц).

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13 червня 2019 року у справі № 408/8040/12, від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11.

Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинна бути пред`явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем) (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Відмовляючи у задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя, як солідарного боржника, суд першої інстанції зазначене не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до поручителя у зв`язку із припиненням поруки.

Позивач пред`явив вимогу до поручителя ОСОБА_2 , звернувшись до суду 01 вересня 2015 року (а.с. 1 - 45), а тому щодо зобов`язань про погашення заборгованості за період з 01 березня 2015 року по 01 вересня 2015 року та щодо зобов`язань про дострокове повернення позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, строк виконання яких настав 01 вересня 2015 року, позивачем шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, не сплинув і в межах зобов`язань позичальника за цей період поручитель ОСОБА_2 має нести солідарну відповідальність з позичальником ОСОБА_1

Виходячи з довідки позивача про розмір заборгованості (а.с. 28) та графіку погашення заборгованості, що є додатком до Додаткового договору № 1 (а.с. 19 - 20), заборгованість позичальника ОСОБА_1 за період з 01 березня 2015 року станом на 28 липня 2015 року, з урахуванням вимоги про дострокове погашення кредиту, складає:

- за тілом кредиту 126 136,40 грн. (сукупність невнесених щомісячних платежів на погашення саме кредиту згідно графіку погашення за період, починаючи з 01 березня 2015 року по 08 серпня 2016 року, враховуючи вимогу про дострокове погашення кредиту);

- за процентами - 10 454,86 грн. (сукупність невнесених щомісячних платежів на погашення процентів згідно графіку погашення за період, починаючи з 01 березня 2015 року по 28 липня 2015 року, враховуючи, що пред`явивши вимогу про дострокове погашення кредиту банк втратив право на нарахування процентів після пред`явлення вимоги).

Отже, заборгованість у розмірі 136 591,26 грн. (126 136,40 + 10 454,86), яка утворилася за період, починаючи з 01 березня 2015 року станом на 28 липня 2015 року з урахуванням вимоги про дострокове повернення кредиту, підлягає стягненню солідарно з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2

Решта заборгованості у розмірі 65 611,33 грн. (202 202,59 - 136 591,26 грн.) підлягає стягненню одноособово з позичальника ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги позивача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення суду про стягнення заборгованості у розмірі 202 202,59 грн. лише з позичальника ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

26 червня 2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПAT "Кредитпромбанк" продав (відступив), а ПAT "Дельта Банк" купив (прийняв) права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором № 76.4ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року, укладеним з ОСОБА_1 , та забезпечувальним договором - договором поруки №76.4ДС/01/П01/2011-ПМК, який укладений з ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 23 червня 2013 року та додатком до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Кредитпромбанку на користь Дельта Банку від 26 червня 2013 року (а.с. 29 - 34, а.с. 35).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку із заміною у кредитних зобов`язаннях за кредитним договором №76.4ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року кредитора - ПAT "Кредитпромбанк" новим кредитором відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги став ПAT "Дельта Банк", до якого перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 , а тому заборгованість за кредитним договором № 76.4ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року підлягає стягненню на користь нового кредитора - ПAT "Дельта Банк".

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції, він здійснює новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

При зверненні до суду позивач судовий збір не сплачував, оскільки уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнялася від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до суду першої інстанції (01 вересня 2015 року), ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, складала 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

З позовних вимог з ціною позову 202 202,59 грн. підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3033,04 грн. (202 202,59 х 1,5%).

З урахування задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів на відповідача ОСОБА_1 слід покласти судовий збір у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 2 008,61 грн., на відповідача ОСОБА_2 - 1 024,44 грн., що разом складає 3 003,04 грн., який підлягає стягненню на користь держави.

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 549,56 грн. (а.с. 152, а.с. 156, а.с. 169, а.с. 172) з оскаржуваних вимог на суму 202 202,59 грн.

Враховуючи, що за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача рішення суду по суті змінилося лише щодо вимог до поручителя ОСОБА_2 , понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 (136 591,26 грн.) слід покласти на відповідача ОСОБА_2 в розмірі 3 073,30 грн. (136 591,26 х 4 549,56 : 202 202,59).

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором №76.4ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року станом на 28 липня 2015 року у розмірі 136 591 (сто тридцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто одна) гривня 26 копійок, з яких заборгованість за кредитом за період з 01 березня 2015 року по 28 липня 2015 року у розмірі 126 136 гривень 40 копійок, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01 березня 2015 року по 28 липня 2015 року у розмірі 10 454 гривні 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 76.4ДС/01/2011-КМК від 09 серпня 2011 року станом на 28 липня 2015 року у розмірі 65 611 (шістдесят п`ять тисяч шістсот одинадцять) гривень 33 копійки, з яких заборгованість за кредитом за період з 09 серпня 2011 року по 28 лютого 2015 року 43 532 гривні 07 копійок, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 09 серпня 2011 року по 28 лютого 2015 року 22 079 гривень 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 2 008 (дві тисячі вісім) гривень 61 копійка за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 1 024 (одна тисяча двадцять чотири) гривні 44 копійки за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на відшкодування витрат по сплаті судового збору у зв`язку із розглядом справи судом апеляційної інстанції 3 073 (три тисячі сімдесят три) гривні 30 копійок.

ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 - РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" - код за , юридична адреса: 01133, місто Київ, вул. Щорса, 36-б.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019 року.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха

Судді: О.М. Біляєва

Т.В. Космачевська