ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 646/10013/16-ц

провадження № 22-ц/790/558/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Сащенка І.С., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 року, ухвалене суддею Шелест І.М.,

встановив:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 05.04.2008 року між банком та ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1) було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5720 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка складається з: 14923 грн 95 коп. заборгованості за кредитом; 39734 грн 55 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 2070 грн нарахованої пені; а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 2836 грн 47 коп. - процентна складова.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 14923,95 гривень, заборгованість за пенею та комісією за кредитним договором від 05.04.2008 року у розмірі 2070,87 гривень, а також 1378 гривень судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з неї заборгованості за кредитом та пені за порушення виконання зобов'язань, та враховуючи, що у порушення вимог ст. 1056-1ЦК України позивачем в односторонньому порядку було підвищено процентну ставку за користування кредитом, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Судовим розглядом встановлено, що 05.04.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5720 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір було укладено шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання, де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг та про те, що вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Умовами укладеного між сторонами у справі договору передбачено зобов'язання позичальника сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 36% річних на суму залишку заборгованості.

01.01.2013 року процентну ставку було зменшено банком до 30% річних, 01.09.2014 року підвищено в односторонньому порядку до 34,8% річних, а 01.04.2015 року - до 43,2% річних.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 1056-1 ЦК України процента ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентної ставки ( фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладання договору. Фіксована процентна ставка є незміною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування зміненої процентної ставки кредитором самостійно, з визначенням у кредитному договорі періодичності, має право збільшувати та зобов'язаний зменшити процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку зміненої процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитним договором на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура її підвищення (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Належних доказів на підтвердження дотримання передбаченого статтею 1056-1 ЦК України порядку збільшення процентної ставки позивачем не надано, а тому застосування підлягає процентна ставка, передбачена умовами договору у розмірі 30% річних.

Виходячи з вищевказаного розміру процентної ставки за кредитним договором з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року у сумі 8320,10 грн., а також заборгованість за процентами станом на 01.09.2014 року у розмірі 412,17 грн., а всього - 8732 грн. 27 коп.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за процентами у розмірі 8320,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 року змінити, доповнити рішення абзацом третім наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом за кредитним договором від 05.04.2008 року у розмірі 8732 грн. 27 коп.

В інший частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді І.С. Сащенко

О.Ю. Тичкова