справа № 375/1430/18 головуючий у суді І інстанції - Нечепоренко Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 15 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 серпня 2017 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. в реєстрі за № 17389, на підставі якого стягується заборгованість, тобто, стягнення на будинок номер АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, кадастровий номер якої :01:009:0038, загальною площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власником якого є ОСОБА_1 , в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 275 822 грн. 81 коп., з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за кредитним договором від 07 вересня 2012 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» на забезпечення стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору. 26 квітня 2018 року на підставі виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис передбачає безспірність заборгованості. Однак, позивач не отримувала від відповідача жодної вимоги про усунення порушень ні поштовим відправленням, ні під розписку, в тому числі за 30 днів до вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. Тобто, вказана у заяві та виконавчому написі заборгованість по кредитному договору не узгоджена із позивачем, вона її не визнала, а тому заборгованість не є безспірною. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Нотаріусом було порушено норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо умови, при якій нотаріус вчиняє виконавчі написи, а саме пропущення строків звернення до нотаріуса про вчинення виконавчих написів за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Оскільки кредитний договір був укладений в 2012 році, станом на 2018 рік минуло шість років. Про існування виконавчого напису позивач дізналася лише від приватного виконавця.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 15 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що протягом всього терміну дії кредитного договору по день звернення до суду вона не отримувала жодної вимоги від відповідача про усунення порушень, зокрема, про погашення заборгованості за основним зобов`язанням, передбаченим кредитним договором, відсотками чи штрафними санкціями, ні поштовим направленням, ні під розписку, ні в жоден інший спосіб, передбачений законом, у тому числі за тридцять днів до вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. У зв`язку з цим, заборгованість не може бути безспірною, а, отже, на неї не може поширюватися норма ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості. Суд не врахував, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року частково визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Висновок суду явно суперечить нормам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», за якою нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Разом з тим, безспірною є заборгованість, яка погоджена з боржником. При поданні документів нотаріусу банк не надав, а приватний нотаріус не витребував у кредитора підтвердження безспірності заборгованості. Незнання позивача (іпотекодавця, який є відмінним від боржника) про наявність заборгованості у самого боржника перешкоджає іпотекодавцю погодити суму кредитної заборгованості, погасити кредит, чим захистити своє майно. Розмір заборгованості не є безспірним, якщо банк не надав доказів на підтвердження розміру заборгованості боржника. Приватний нотаріус порушив вимоги, передбачені наказом «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року. У даному спорі має місце й інша обставина, а саме прострочення строку, визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат». На виконання вказаного закону також був прийнятий наказ «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який також передбачає порядок вчинення виконавчого напису.

У поясненнях на позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» вказує на те, що приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що 07 вересня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 385СІ1, згідно якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 147 500 грн. під 23 % річних терміном до 06 вересня 2019 року включно (а.с.65, Т.1).

У якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань по договору кредиту між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 385СІ від 07 вересня 2012 року, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку будинок номер АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, кадастровий номер якої :01:009:0038, загальною площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.44, Т.1).

10 червня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» направив ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень з пропозицією добровільно погасити заборгованість, яка станом на 01 червня 2017 року становить 275 822 грн. 81 коп. та попереджено, що в разі невиконання вимоги банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджено долученими до вимоги цінними листами з описом кореспонденції, фіскальними чеками від 13 червня 2017 року про оплату цінних листів та витягом про відправку цінних листів (а.с.56, Т.1).

28 серпня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису. До заяви були долучені: оригінал іпотечного договору; копія кредитного договору; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу та документи стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості боржника (а.с.42, Т.1).

28 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 17389 про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку загальною площею 0,15 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власником яких є ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору № 385СІ1-ІО, посвідченого 07 вересня 2012 року, було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по договору кредиту № 385СІ1 від 07 вересня 2012 року, кредитором за яким є ПАТ «Укрсоцбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору у період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2017 року, а саме: строкова заборгованість - 49 166 грн. 80 коп.; прострочена заборгованість - 94 821 грн. 30 коп.; строкова заборгованість по нарахованих процентах - 129 695 грн. 60 коп. Загальна сума заборгованості становить 275 822 грн. 81 коп. (а.с.41, Т.1).

26 квітня 2018 року на підставі виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанову про арешт майна боржника (а.с.11, 13, Т.1).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами виконані всі необхідні, передбачені законом вимоги при поданні документів для вчинення виконавчого напису, при вчиненні виконавчого напису та у передбачені законом строки. Твердження позивача про наявність спору (відсутність безспірності) нічим не доведена і є намаганням ухилитися від виконання взятого на себе зобов`язання з погашення заборгованості.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 вказує на те, що у заяві та виконавчому написі заборгованість по кредитному договору не узгоджена із позивачем, вона її не визнала, а тому заборгованість не є безспірною.

Судом встановлено, що в оспорюваному виконавчому написі запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» у загальному розмірі 275 822 грн. 81 коп., з яких: строкова заборгованість - 49 166 грн. 80 коп.; прострочена заборгованість - 94 821 грн. 30 коп.; прострочена заборгованість по нарахованих процентах - 129 695 грн. 60 коп. (Т.1 а.с. 43)

Вказана заборгованість виникла у період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2017 року.

Разом з тим, згідно п. 4.4. кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7. (сплата процентів), 3.3.8. (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

З наданого суду кредитного договору вбачається, що боржник зобов`язаний був, погашати кредит рівними частинами по 1 755 грн. 95 коп. щомісячно, починаючи з жовтня 2012 року. Аналогічні платежі боржник повинен був вчиняти і з 01 червня 2016 року, тобто, з дати, з якою банк пов`язує виникнення простроченої заборгованості за тілом кредиту та відсотками (а.с.43, Т.1).

Оскільки боржник згідно з наявною в матеріалах справи заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.43, Т.1) 01 червня 2016 року почав неналежно виконувати свої обов`язки за кредитним договором, в частині повернення кредитних коштів, в силу вимог п. 4.4. договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив 28 серпня 2016 року.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18.

В той же час всупереч вимогам ст. 1048 ЦК України з 29 серпня 2016 року до 01 червня 2017 року банк продовжував нараховувати боржнику відсотки та включив їх суму до загальної суми заборгованості.

Загальна суму заборгованості в розмірі 275 822 грн. 81 коп., для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, оскільки включає в себе відсотки нараховані після закінчення строку кредитування, нараховувати які банк не мав права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав до задоволення позову, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_4 сплатила судовий збір на загальну суму 1 762 грн. (704,8+1 057,2). Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на її користь з відповідачів у розмірі 881 грн. з кожного (1 762/2).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 15 липня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 серпня 2017 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем в реєстрі за № 17389, на підставі якого стягується заборгованість, тобто, стягнення на будинок номер АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, кадастровий номер якої :01:009:0038, загальною площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власником якого є ОСОБА_1 , в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в розмірі 275 822 (двісті сімдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять дві) гривні, 81 копійка.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», місце знаходження - вул. Ковпака, 29, м. Київ, ідентифікаційний код 00039019, на користь ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, місце знаходження - АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.