Дата документу 05.11.2019 Справа № 315/1317/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 315/1317/18
Провадження №22-ц/807/2866/19
Головуючий в 1-й інстанції Ярош С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів: секретарКрилової О.В., Онищенко Е.А. Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Запорізькій області на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19 червня 2019 року, ухвалене м. Гуляйполе (повний текст рішення складено 24 липня 2019 року) у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року до суду звернулася Державна екологічна інспекція у Запорізькій області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. В позові позивач посилався на те, що 04.08.2016 року постановою про накладення адміністративного стягнення відповідача було притягнуто за ст.65-1 КУпАП до штрафу в дохід держави в розмірі 85 грн. за те, що 17.02.2016 року відповідач разом з ОСОБА_2 на території Гуляйпільського району Запорізької області в с. Малинівка здійснив незаконне знесення дерев породи «акація біла» у кількості трьох штук, чим завдав шкоди на суму 10174,75 грн. Вимога від 28.09.2016 року про відшкодування шкоди в добровільному порядку, залишена без відповіді та задоволення, а тому позивач вважає, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню шкода, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 10174,75 грн. та судовий збір в сумі 1762 грн.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19 червня 2019 року позов Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Державна екологічна інспекція у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що постанова від 04.08.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в установленому порядку не оскаржена, отже факт порушення відповідачем природоохоронного законодавства є встановленим. Результатами протиправної поведінки відповідача стало завдання шкоди державі на суму 10174,75 грн. В зв`язку з чим, у діях відповідача наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для застосування відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Відповідно до відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.07.2016 року постановою слідчого Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Яковенка О.С. закрито кримінальне провадження №0000122 від 18.02.2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.

04.08.2016 року постановою старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65-1 КУпАП та призначено штраф на користь держави в сумі 85 грн. за те, що о 23 годині 00 хвилин 17.02.2016 року ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 в лісосмузі поблизу с. Малинівка Гуляйпільського району здійснив незаконну порубку трьох дерев породи «акація», чим порушив вимоги ст.69 Лісового Кодексу України.

17.08.2016 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Григоренком О.В. складено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного знесення дерев на території Гуляйпільського району у лісосмузі, відповідно до якого розмір шкоди склав 10174,75 грн.

28.09.2016 року відповідачу направлено вимогу про відшкодування шкоди.

Лісосмуга, розташована на околиці с. Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області перебуває у комунальній власності Малинівської сільської ради і відноситься після розпаювання до земель запасу, що підтверджується інформацією голови сільської ради.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог з підстав відсутності претензій до відповідача з боку власника лісосмуги, в якій була здійснена порубка дерев.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного їх використання, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними та фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів переробки.

Відповідно до ст.69 Лісового Кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Стаття 40 Закону України «Про рослинний світ» та ст. 105 Лісового Кодексу України передбачають, що порушення законодавства про рослинний світ та лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно законів України.

Матеріали справи не містять рішення компетентного органу про надання дозволу на знесення дерев породи «акація біла» у кількості трьох штук на території Гуляйпільського району Запорізької області в с. Малинівка

Згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч.1, 2ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування тільки у тому випадку, якщо доведе, що така шкода завдана не з її вини.

Таким чином, на підставі наведених вище доводів, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача шкоди, заподіяної ним внаслідок порушення законодавства про рослинний світ та лісового законодавства, контроль за виконанням якого покладено державою на позивача.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що згідно з ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданий фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Колегія суддів, приймаючи до уваги, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дружина відповідача ОСОБА_4 , яка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, також враховуючи той факт, що відповідач проживає у будинку, який не має ні газового, ні електричного опалення, вважає можливим зменшити розмір відшкодування шкоди до 3000 гривень.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 15 квітня 2019 року у справі №559/2215/16.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19 червня 2019 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 3000,00 грн. за такими реквізитами: р/р №8111, , МФО 899998, код бюджетної класифікації 24062100, отримувач УК у Гуляйп. районі/Малинівська, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), стягувач Державна екологічна інспекція у Запорізькій області.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 06 листопада 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

Е.А. Онищенко