Постанова

Іменем України

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 711/5835/16-ц

провадження № 61-22436св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: Черкаське міське управління юстиції, Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2017 року у складі судді Степаненка О. М. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: Черкаське міське управління юстиції, Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради, про скасування запису про державну реєстрацію про право власності та визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із майнових прав на частину квартири АДРЕСА_1 За життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла йому вказану квартиру. Цю квартиру ОСОБА_6 отримала як член ЖБК під час проживання в зареєстрованому шлюбі з його дідом ОСОБА_5

16 жовтня 1984 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між бабою та дідом розірвано, поділено сплачені пайові внески та встановлено порядок користування вказаною квартирою. Так, згідно з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 1985 року в справі № 2-80/85 право власності на сплачені пайові внески за ОСОБА_6 визнано в розмірі 3 194,42 крб, за ОСОБА_5 на 1 784,32 крб.

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 13 листопада 1985 року № 596 ОСОБА_6 прийнято в члени кооперативу ЖСК-75 та закріплено за нею та членами її сім'ї: дочкою та сином у вказаній квартирі, двох кімнат площею: 16,9 кв. м та 12,9 кв. м. Згідно з довідкою від 17 лютого 2015 року б/н за життя ОСОБА_6 повністю сплатила свої пайові внески, але належним чином право власності на квартиру не оформила. Вважає, що члени кооперативу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, починаючи з 13 листопада 1985 року набули право власності на спільну квартиру.

У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вважає, що він, як спадкоємець за заповітом, має право на 16/25 частини квартири з розрахунку виплат паєнакопичення здійснених ОСОБА_6 та з урахуванням рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 1985 року. Крім того, 18 квітня 2016 року він випадково дізнався, що відповідач 09 березня 2016 року зареєстрував за собою право власності на всю квартиру, як єдиний член кооперативу, а тому рішення державного реєстратора про реєстрацію майнових прав на вказану квартиру за ОСОБА_5 порушує його майнові права на спірний об'єкт нерухомості, як спадкоємця за заповітом.

Зважаючи на те, що його ОСОБА_6 за життя не зареєструвала своє право власності на спірну квартиру, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, керуючись нормами частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», із урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив скасувати запис про державну реєстрацію про право власності від 09 березня 2016 року за № 13617736 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1за ОСОБА_5 та визнати за ним право власності на 16/25 частини вказаної квартири.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Скасовано запис про державну реєстрацію про право власності від 09 березня 2016 року за № 13617736 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_4 право власності на 16/25 частини квартири АДРЕСА_1 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки пайовий внесок ОСОБА_6 сплачений у 1992 році і вона як член кооперативу набула права власності на спірну квартиру у розмірі пропорційному її частини паєнакопичення, позивач є спадкоємцем 16/25 частини квартири, що відповідає сплаченій спадкодавцем частині пайового внеску.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 має право на спадкування 16/25 частини квартири, як спадкоємець за заповітом від 26 вересня 2012 року, оскільки ця частина квартири відповідає частині сплачених ОСОБА_6 пайових внесків вартості квартири в сумі 6 389,75 крб.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У травні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що квартира отримана ним як членом ЖБК -75, а ОСОБА_6 була лише членом сім'ї. Перший внесок на квартиру ним сплачений за рахунок заробітної плати за шість місяців наперед, а ОСОБА_6 ніде не працювала. Примірним Статутом ЖСК не передбачено набуття права на пай на підставі рішення суду про поділ майна подружжя, а тому ОСОБА_6 у листопаді 1985 року ніяким чином не могла стати членом ЖСК-75 м. Черкаси і відповідно рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 13 листопада 1985 року № 596 є незаконним.

У серпні 2017 року від ОСОБА_4 надійшли заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими суди обох інстанцій у повній мірі дослідили всі матеріали справи, надали належну оцінку доказам, прийняли законне рішення, застосувавши належним чином закон.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 1984 розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 1985 року визнано за ОСОБА_5 право власності на паєнакопичування в кооперативі № 75 м. Черкаси в сумі 1 784,32 руб, а за ОСОБА_6 у сумі 3 194,42 руб.

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 13 листопада 1985 року № 596 ОСОБА_6 прийнято в члени кооперативу ЖСК-75 м. Черкаси та закріплено за нею та членами її сім'ї: дочкою та сином у вказаній квартирі двох кімнат, площею 16,9 кв. м та 12,9 кв. м.

Згідно з довідкою, виданою на ім'я ОСОБА_6 від 16 вересня 2009 року № 490 розмір сплаченого нею паю складає 6 389,75 крб. Вартість квартири виплачена повністю. Заборгованості немає.

Відповідно до інформації у довідці від 12 листопада 2015 року № 168 на ім'я ОСОБА_5 розмір сплаченого ним паєнакопичення складає 3 568,64 крб. Вартість квартири виплачена повністю. Заборгованості немає.

При складанні вказаних розмірів паїв підтверджено загальну будівельну вартість квартири - 9 958 крб, яка відповідає даним журналу обліку виплати пайових внесків по ЖБК-75 м. Черкаси (довідка ПП ЖЕОС» від 13 лютого 2017 року № 5).

26 вересня 2012 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М. В., яким, визначила ОСОБА_4 спадкоємцем квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції від 03 вересня 2013 року, актовий запис № 2171.

21 жовтня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Корчемної М. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки квартира зареєстрована за ОСОБА_5

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до пункту 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1985 року № 186 поділ квартири між членом житлово-будівельного кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя можливо виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а при відсутності згоди - за рішенням суду. Угода між колишнім подружжям про поділ паю є обов'язковою для кооперативу і виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів при вирішенні питання про членство іншого з подружжя в кооперативі. При наявності рішення суду про поділ паю особа визнається членом кооперативу з моменту набрання рішенням суду законної чинності.

У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що після смерті ОСОБА_6(2013 року) відкрилась спадщина на належну їй частку кооперативної квартири (з урахуванням факту сплати нею частини пайових внесків до повної сплати вартості квартири), суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки ОСОБА_4 є спадкоємцем 16/25 частини квартири АДРЕСА_1 що відповідає сплаченій спадкодавцем частині пайового внеску у розмірі 6 389,75 крб.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, дійшли обґрунтованого висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для визнання за ОСОБА_4 права власності на 16/25 частини квартири, оскільки ОСОБА_6 як член кооперативу набула права власності на спірну квартиру у розмірі пропорційному її частини паєнакопичення до повної сплати вартості квартири.

Твердження заявника про те, що квартира отримана ним як членом ЖБК -75, а ОСОБА_6 була лише членом сім'ї, є безпідставними, оскільки відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 17 Закону України «Про власність» право власності на кооперативну квартиру набувала не будь-яка особа, яка здійснювала платежі в рахунок пайових внесків, а тільки член ЖБК та члени його сім'ї, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру, надану їм у користування. Крім того, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 1985 року визнано за ОСОБА_6 право власності на паєнакопичування в кооперативі № 75 м. Черкаси у сумі 3 194,42 руб.

Посилання заявника на те, що перший внесок на квартиру ним сплачений за рахунок заробітної плати за шість місяців наперед, а ОСОБА_6 ніде не працювала; примірним Статутом ЖСК не передбачено набуття права на пай на підставі рішення суду про поділ майна подружжя, а тому ОСОБА_6 у листопаді 1985 року ніяким чином не могла стати членом ЖСК-75 м. Черкаси і відповідно рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 13 листопада 1985 року № 596 незаконне, є безпідставними, такими, що не стосуються предмету спору, оскільки позивач за заповітом спадкує ту частину квартири, яка належала ОСОБА_6 у результаті сплати нею пайових внесків до повної сплати вартості квартири.

Оскільки інші доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким суд надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г. І. Усик