ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 296/1629/16-ц

провадження № 61-18503св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Н.С.К. Сіті»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.С.К. Сіті», поданою його представником Спасибком Андрієм Валерійовичем, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 січня 2017 року, ухвалене у складі судді Колупаєва В. В., та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Худякова А. М.,

Григорусь Н. Й., Косигіної Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Н.С.К. Сіті»(далі - ТОВ «Н.С.К. Сіті») звернулася з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначило, що є власником нежитлового приміщення по вул. Вітрука, 9-а у м. Житомирі , в якому розташований магазин «Фуршет».

4 серпня 2015 року належний відповідачу автомобіль марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , в`їхав у скляні автоматичні розсувні двері цього нежитлового приміщення, пошкодивши їх і привівши у неробочий стан. На місці події ОСОБА_1 написав розписку про визнання своєї провини та зобов`язався компенсувати завдані збитки.

Вартість витрат на відновлення автоматичних розсувних дверей склала 25 249,98 гривень. У грудні 2015 року позивач звернувся до відповідача з листом, у якому просив протягом 10 днів компенсувати понесені витрати; вказану вимогу ОСОБА_1 не виконав.

Посилаючись на викладене, ТОВ «Н.С.К. Сіті» просило стягнути з ОСОБА_1 25 249,98 гривень у відшкодування завданої шкоди та три проценти річних у сумі 62,26 гривень.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 січня 2017 року ТОВ «Н.С.К.Сіті» у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є власником автомобіля марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_1 , і не керував ним у момент настання події, тому правових підстав для стягнення з нього завданої шкоди немає.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Н.С.К.Сіті» відхилено, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 січня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У квітні 2017 року ТОВ «Н.С.К.Сіті» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просило рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що відповідач на місці події склав розписку, якою засвідчив визнання своєї провини у пошкодженні автоматичних розсувних дверей, тому повинен відшкодувати завдану шкоду у повному обсязі.

На думку заявника, суди не надали належної оцінки тій обставині, що згідно з розпискою від 4 серпня 2015 року автомобіль марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_1 , на момент події перебував у користуванні ОСОБА_1 .

Вказує, що незалежно від правових підстав використання відповідачем автомобіля завдані збитки повинні бути відшкодовані, оскільки факт їх заподіяння доведений.

Позиція інших учасників справи

У травні 2017 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому послався на безпідставність її доводів. Вказав, що не перебував за кермом автомобіля у момент події, тобто шкода завдана не його діями і він не повинен нести за неї відповідальність.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами встановлено, що 4 серпня 2015 року автомобіль марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , рахуючись заднім ходом, в`їхав у автоматичні розсувні двері магазину «Фуршет», розташованого по вул. Вітрука, 9-а у м. Житомирі . Вказане нежитлове приміщення на праві власності належить ТОВ «Н.С.К.Сіті».

Працівники правоохоронних органів на місце події не викликалися і жодні документи за цим фактом не складалися.

З розписки від 4 серпня 2015 року, наданої ОСОБА_1 , суди встановили, що у момент події з його дозволу як власника за кермом перебувала ОСОБА_2 ОСОБА_1 повністю визнавав свою провину у пошкодженні автоматичних розсувних дверей і зобов`язувався компенсувати завдані збитки.

Відповідно до акта наданих послуг від 31 серпня 2015 року № 54, підписаного ТОВ «Н.С.К.Сіті» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоматік Сістемс Груп», вартість ремонту пошкоджених дверей склала 25 249,98 гривень.

Також суди встановили, що станом на 4 серпня 2015 року ОСОБА_1 не був власником автомобіля марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_1 ; відомості щодо правової підстави, на якій ОСОБА_1 або ОСОБА_2 володіли цим транспортних засобом у момент події, у справі відсутні.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначений у статтях 1187, 1188 ЦК України.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Системний аналіз зазначених статей дає підстави для висновку, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 не є власником автомобіля марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_1 , не експлуатував його у момент події і будь-які докази того, що він на іншій правовій підставі користувався цим транспортним засобом у відповідний період, також відсутні.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно застосував статті 1166, 1187 ЦК України і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не є відповідальною за завдану шкоду особою та відмовив у задоволенні позову.

Доводи заявника про те, що відповідач на місці події склав розписку, якою засвідчив визнання своєї провини у пошкодженніавтоматичних розсувних дверей, тому повинен відшкодувати завдану шкоду у повному обсязі, касаційний суд відхиляє.

Сама по собі розписка від 4 серпня 2015 року не встановлює для відповідача обов`язку відшкодовувати шкоду, оскільки такий обов`язок виникає у особи виключно на підставі відповідних норм законодавства. В силу положень ЦК України підставою для відшкодування шкоди є встановлення неправомірності дій її завдавача, а також безпосередній причинний зв`язок між його діями та завданою шкодою.

У даній справі судами встановлено, що ОСОБА_1 будь-яких неправомірних дій щодо майна позивача не вчиняв; причинний зв`язок між його діями і пошкодженням автоматичних розсувних дверей належного ТОВ «Н.С.К.Сіті» приміщення відсутній. За таких обставин суди попередніх інстанцій правильно вказали, що розписка від 4 серпня 2015 року не є підставою для стягнення із відповідача грошових коштів.

Твердження заявника про те, що у розписці вказано про перебування автомобіля марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_1 , на момент події у користуванні ОСОБА_1 , помилкові. У цій розписці зазначено про перебування цього транспортного засобу у власності відповідача, що не відповідає дійсності, оскільки згідно з довідкою регіонального сервісного центру МВС України в Житомирській області від 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 станом на 4 серпня 2015 року не був власником цього транспортного засобу.

Таким чином, дана розписка не підтверджує правомірне користування відповідачем автомобілем марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_1 , тому доводи касаційної скарги у цій частині безпідставні.

Посилання заявника на те, що незалежно від правових підстав використання відповідачем автомобіля завдані збитки повинні бути відшкодовані, оскільки факт їх заподіяння доведений, касаційний суд вважає помилковими.

Правом визначати склад учасників справи при зверненні до суду наділений позивач, про що свідчить стаття 11 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій. Якщо позивач заявив позов до неналежного відповідача, суд за результатами її розгляду відмовляє у позові у відповідній частині позовних вимог.

ТОВ «Н.С.К.Сіті», розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, власника автомобіля марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_1 , і водія, що керував ним у момент події - ОСОБА_2 , до участі у справі не залучило і вимог до них не заявило.

Так як для покладення на будь-яку особу відповідальності за завдану шкоду необхідно встановити сукупність визначених цивільним законодавством умов, то сам лише факт заподіяння шкоди, про що зазначає заявник, не є безумовною підставою для стягнення з певної особи грошового відшкодування, за відсутності доказів неправомірності її дій та причинного зв`язку між цими діями і завданою шкодою.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судових рішень.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень, оскільки суди попередніх інстанцій,встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Україниє підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції і ухвали апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.С.К.Сіті», подану його представником Спасибком Андрієм Валерійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов