Ухвала

Іменем України

26 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 727/5788/16-ц

провадження № 61-2908ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В.С., Сімоненко В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5

Позовна заява мотивована тим, що 08 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником, якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 70 000 дол. США строком до 07 лютого 2018 року.

За користування кредитними коштами перший місяць кредитування ОСОБА_4 зобов'язався сплатити проценти у розмірі 12,40% річних, у подальшому процентна ставка підлягає перегляду.

08 лютого 2008 року для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання перед банком не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, 14 січня 2016 року банком надіслана вимога до відповідачів про погашення заборгованості, однак зобов'язання залишились невиконаними.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань станом на 28 липня 2016 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить: за кредитом та процентам у розмірі 25 550,90 дол. США (20 999,44 дол. США - за кредитом, 4551,46 дол. США - за процентами) та з пені у розмірі 88 110,36 грн (61 707,08 грн - за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 26 403,28 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 29 липня 2015 року по 28 липня 2016 року).

Враховуючи викладене та те, що боржник не виконав свої зобов'язання за кредитним договором у добровільному порядку, просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь зазначену суму заборгованість.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2018 року в задоволенні позову банку відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банком не доведено факту надання позичальнику кредиту в розмірі 70 000 дол. США.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 січня 2019 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2018 року скасовано, ухвалено нову постанову, якоюпозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 9 657,76 дол. США - заборгованості за кредитом та процентами та 35 283,31 грн - пені.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно, на користь ПАТ «УкрСиббанк» 15 289,95 дол. США - заборгованості за кредитом та процентами та 5 287,06 грн - пені.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, щоспірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, ОСОБА_4 на момент укладення договору про надання споживчого кредиту не заявляв додаткових вимог або зауважень щодо умов договору та в подальшому виконував його умови, сторонами було погоджено його істотні умови. При цьому перевірив додані банком розрахунки, визначив період їх нарахування, зазначивши, що в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України порука ОСОБА_5 припинилася в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне порушення судом норм процесуального права, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України

у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщоправильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником, якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 70 000 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_4, а останній зобов'язався повертати кредит у повному обсязі в терміни та розміри, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 07 лютого 2018 року, якщо тільки не застосовуються інший термін повернення кредиту (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору).

Додатком № 1 до вказаного договору погоджено графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 1.4 договору, кредит надано позичальнику для його особистих потреб - купівлі житлової нерухомості.

Відповідно до пунктів 1.3.3, 1.3.4 кредитного договору, нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборговансті виражена в іноземній валюті.

Установлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі 70 000 дол. США, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями виписки за особовим рахунком ОСОБА_4

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором від 08 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до пункту 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

14 січня 2016 року банком на адреси проживання відповідачів направлені вимоги про погашення кредиту, відповідно до яких банк вимагав погашення простроченого зобов'язання, яке станом на 12 січня 2016 року складалося із 6 416,74 дол. США - прострочена заборгованість та 2 753,84 дол. США - прострочена заборгованість за процентами, протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. Також у вказаних вимогах зазначено, що у випадку неусунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк», вимагає виконання відповідачами своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 08 лютого 2018 року, а саме: сплатити банку заборгованість за кредитом в повному обсязі, сплатити нараховані проценти, що разом становило 23 753,28 дол. США.

Вказані вимоги позичальником та поручителем залишені без задоволення.

Наявність кредитної заборгованості ОСОБА_4 перед банком підтверджено довідкою-розрахунком банку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Установлено, що банком були вчинені всі дії щодо належного повідомлення боржника про наявність непогашеної заборгованості та термінів її повернення.

При цьому апеляційним судом зауважено, що всупереч нормі частини другої статті 1050 ЦК України та умовам кредитного договору банк пред'явив до відповідачів вимоги про стягнення процентів нарахованих в тому числі після закінчення строку договору, зокрема, за період з 24 лютого до 30 червня 2016 року. Отже, враховуючи доданий позивачем розрахунок, з відповідачів у відповідних розмірах на користь банку підлягають стягненню проценти, нараховані станом на 23 лютого 2016 року у розмірі 3 238,74 дол. США (з розрахунку: 3044,37+(3322,04-3044,37)/20*14=194,37).

Також апеляційний суд правильно визначив, що з відповідачів на користь банку у відповідних розмірах підлягає стягненню пеня, нарахована за період з 29 липня 2015 року до 23 лютого 2016 року, розмір якою становить 41 491,02 грн.

Отже, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, апеляційний суд, встановивши, що позичальник належним чином не виконував зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого, виникла прострочена заборгованість за кредитом, на підставі доданого позивачем розрахунку, періоду нарахування, що не спростовані належними та допустимими доказами відповідачами, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом та процентами і пені.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їїї незаконності та неправильності.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про неотримання ним кредитних коштів в повному обсязі, обґрунтовано не взято до уваги апеляційним судом, оскільки відповідно до довідки - розрахунку заборгованості, доданої банком до позовної заяви, ОСОБА_4 протягом тривалого часу виконував умови договору споживчого кредиту, сплачуючи заборгованість у розмірі, визначеному вказаним договором з розрахунку отриманої відповідачем суми коштів у розмірі 70 000 дол. США, тобто вчиняв дії, що підтверджують визнання ним вказаного боргу або іншого обов'язку за кредитним договором.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. М. Сімоненко