ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Херсон

справа № 648/1269/19

провадження № 22-ц/819/1630/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Рибас А.В. від 17 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», Комунального закладу «Обласний територіальний Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», Комунального закладу «Обласний територіальний Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 червня 2018 року, за участю транспортного засобу АС-G 32214 ШМДА-2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та пішохода - його дружини ОСОБА_3 , останній було заподіяно тілесні ушкодження небезпечні для життя, від яких вона померла на місці події.

Власником наведеного транспортного засобу є Комунальний заклад «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, із яким ОСОБА_2 на момент ДТП перебував у трудових відносинах та керував автомобілем під час виконання своїх трудових обов`язків.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс» із встановленням ліміту відповідальності за заподіяну здоров`ю шкоду у розмірі 200 000 грн.

Посилаючись на те, що наслідки ДТП знаходяться у причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_2 вимог пунктів 2.3. б), 3.1 Правил дорожнього руху, а органами досудового розслідування його дії кваліфіковані за частиною 2 статті 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також з огляду на відсутність в матеріалах кримінального провадження відомостей щодо виникнення шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, позивач, вважаючи себе особою, яка перебувала на утриманні потерпілої, просив суд стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» моральну шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_3 у розмірі 44 676 грн, витрати на поховання у розмірі 8575 грн 01 коп., 134 028 грн в рахунок відшкодування шкоди у передбаченому статтею 1200 ЦК України порядку, а всього: 187 279 грн 01 коп.; з Комунального закладу «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради - моральну шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_3 у розмірі 155 324 грн.; з ОСОБА_2 - моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року за клопотанням представника відповідача Комунального закладу «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ухвала постановлена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування тієї обставини, що обов`язок по відшкодуванню завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки шкоди виникає незалежно від наявності вини заподіювача, а оскільки смерть його дружини ОСОБА_3 настала внаслідок дій такого джерела - автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та за відсутності в матеріалах кримінального провадження відомостей про виникнення шкоди внаслідок непереборної сили, умислу потерпілої або внаслідок грубої її необережності, вважає, що підстав для зупинення провадження у справі немає, тому просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

У письмових відзивах на апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» та Комунальний заклад «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської міської ради її доводи не визнали, висновок суду щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі вважають правильним та законним.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про необхідність зупинення провадження у справі мотивовано тим, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, яке перебуває на розгляді у Херсонському міському суді Херсонської області, судом встановлюється не лише наявність чи відсутність вини обвинуваченого, а й інші обставини, в тому числі ті, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених ним позовних вимог.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яку відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися о огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

До такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши його у постанові від 07 жовтня 2015 року, справа №6-1367цс15. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 22.04.2019 року.

Провадження у справі за зазначеною заявою відкрите 06.05.2019 року, підготовче засідання призначено судом на 04.06.2019 року та неодноразово відкладалося без продовження строку підготовчого провадження.

В порушення визначених статтею 210 ЦПК України строків справа перебуває на стадії підготовчого провадження.

Згідно із пунктом шостим частини першої статті 251 ЦПК України, якою керувався суд, зупиняючи провадження у справі, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суть спірних правовідносин у даній цивільній справі полягає у вирішенні питання щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, яке врегульовано главою 82 ЦК України та не пов`язано із відшкодуванням шкоди особі, яка потерпіла від злочину.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд на порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України не проаналізував та в судовому рішенні не зазначив, із яких підстав зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, в той час, як право позивача на відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, не залежить від встановлення факту наявності в діях заподіювача цієї шкоди складу кримінального правопорушення.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 625ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду (пункт четвертий постанови).

Вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 статті 82 ЦПК України).

Разом з тим, відсутність наведених судових рішень не позбавляють суд, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої вони ухвалені, а саме: справу про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, встановити, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони відповідачем.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України підстав для зупинення провадження у справі та вважає, що висновок суду з цього приводу є помилковим, тому постановлена ним ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як це передбачено пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 379 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко