Справа № 362/5304/18
Провадження № 2/362/681/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Кравченко Л.М.

при секретарі - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Васильківської міської ради Київської області про зняття заборони на майно,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Васильківської міської ради Київської області про знання заборони на майно.

В обґрунтування вимог позову зазначають, що на підставі договору дарування від 28.11.1964 року ОСОБА_2 належить на праві власності Ѕ частина житлового будинку по вул. Гончарній (Комінтерній) в м. Василькові Київської області. Інша ј частина вказаного будинку на підставі договору дарування від 12.03.1973 року належить ОСОБА_1 Крім того, ј частина спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.1985 року належить ОСОБА_1 Маючи намір розпорядитися спірним будинком, позивачі дізналися, що на будинок накладено дві заборони ще в 1957 та 1963 році і власником будинку значиться ОСОБА_3..

Позивачі посилаючись на те, що а ні вони а ні їх родичі, які володіли до них спірним будинком, ніколи ніяких боргів не мали, арешт накладено на майно ОСОБА_3, який жодного відношення до даного будинку не має, на їх думку помилка виникла через зміну нумерації спірного будинку, арешт накладено помилково, а оскаржуваними заборонами порушено їх права власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, просили суд скасувати заборони за рішенням суду.

У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову.

Відповідно до заяви від 25.02.2019 року представника позивачів ОСОБА_4, остання просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Зі змісту заяви представника відповідача ОСОБА_5 від 31.10.2018 року, що надійшла до суду 06.11.2018 року вбачається, що вона просить розглядати справу без її участі, щодо задоволення вимог позову не заперечує.

За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України).

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6 на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 12.03.1973 року є власником 1/4 частини житлового будинку по вул. Комінтерній, 25 в м. Василькові Київської області ( а.с.13-14).

Інша 1/4 частина житлового будинку по вул. Комінтерній, 25 в м. Василькові Київської області належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 20.12.1985 року державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 ( а.с.15).

При цьому, розбіжності в прізвищі позивача «Сисоненко» та «Сисуненко» обґрунтовуються експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/644-а/2 від 31.07.2018 року (а.с.17).

В свою чергу, зі змісту свідоцтва про одруження, серії ІІІ-УР № 188512 вбачається, що ОСОБА_2 08.07. 1961 року одружилася з ОСОБА_8, змінивши прізвище на «Могила» ( а.с.10).

Згідно договору дарування посвідченого нотаріусом Першої Васильківської державної нотаріальної контори 28.11.1964 року ОСОБА_9 є власником Ѕ частини житлового будинку, що розташований по вул. Комінтерній, 25 в м. Василькові Київської області (а.с.11).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серії ІІ-БК № 269620 30.10. 1979 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було розірвано та присвоєно позивачу прізвище «Чернова» (а.с.10).

Факт належності позивачам вищевказаного нерухомого майна також підтверджується архівною довідкою КП КОР «Західне БТІ» № 1019 від 31.07.2018 року (а.с.16).

Однак, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої станом на 07.09.2018 року вбачається, що на спірний житловий будинок Васильківською районною державною нотаріальною конторою було накладено заборону № 1285935 від 08.09.2004 року на підставі повідомлення, б/н, Вас. З-д оцинк. посуди та заборону № 1293725 від 10.09.2004 року на підставі повідомлення, б/н, Управл. СМУ-30.

При цьому власником будинку значиться ОСОБА_3.

Однак з будинкової книги та правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, вбачається, що ОСОБА_3 жодного відношення до будинку не має, а отже заборони було накладено помилково.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 316 , ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, оскільки, судом достовірно встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що обтяження (заборони), які міститься у Державному реєстрі жодного відношення ні до позивачів ні до належного їм на майна не мають, та враховуючи що їх наявність перешкоджає позивачам у вільному розпорядженні своїм майном, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом скасування наявних заборон.

Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 10,12,19, 76, 77, 81, 141, 206, 247, 258, 259, 265, 351 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Васильківської міської ради Київської області про зняття заборони на майно задовольнити.

Зняти заборони на нерухоме майно житловий будинок № 33 (бувший № 25) по вул. Гончарній ( бувша Комінтерна) в м. Василькові, Київської області реєстраційний номер обтяження 1285935, що зареєстрована Васильківською районною державною нотаріальною конторою 08.09.2004 року на підставі повідомлення, б/н. Вас. з-д оцинк. посуди та реєстраційний номер обтяження 1293725, що зареєстроване Васильківською районною державною нотаріальною конторою 10.09.2004 року на підставі повідомлення, б/н Управ. СМУ -30, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах по 1/2 частині кожному.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М.Кравченко