Справа № 182/9488/18
Провадження № 2/0182/347/2019
27.02.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О. В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
Позивач 10 грудня 2018 року звернулася до суду позовом про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на наступні обставини.
Вона з 16 серпня 2006 року по 16 січня 2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.
У період шлюбу ними було придбано:
- варочну поверхню KAISER вартістю 1 617 грн 00 грн, каструлю для СВЧ вартістю 37грн. 00 грн., кріплення настінне BARKAN вартістю 142 грн 00 коп, мікрохвильову піч Samsung вартістю 1 130 грн 00 коп, всього на загальну суму 2 926 грн 00 коп.;
- газове опалення , встановлене в квартирі за адресою : АДРЕСА_1 , що згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 188 від 2 квітня 2018 року має загальну вартість 16 903 грн. 50 коп.;
- меблі: шафа-купе , коридор (розміром 1900Х450Х2400) вартістю 4 315 грн 80 коп., шафа купе спальня ( розміром 1400Х450Х2400) вартістю 2775 грн 00 коп., стінка дитяча «Юніон», вартістю 2 104 грн 80 коп.
Так, загальна вартість спільно нажитого майна складає 51 582 грн 82 коп. Майно після припинення шлюбних відносин залишилось у розпорядженні відповідача.
Зазначає, що вищезазначене майно є їх із відповідачем спільною сумісною власністю, оскільки придбано в період зареєстрованого шлюбу, але вирішити спір мирним шляхом не є можливим, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію частки у спільному майні подружжя у сумі 25 791 грн 41 коп., витрати по виготовленню експертизи у сумі 670 грн. 00т коп. та удові витрати , сплачені нею при подачі позову в розмірі 704 грн. 80 коп.
Ухвалою про відкриття провадження від 23 січня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. До суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження від 23 січня 2019 року, як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с. 35). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту, клопотань суду не направив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, з?ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2006 року, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 16 січня 2016 року (а.с. 6, 7).
Рішення набуло законної сили 27 січня 2016, а тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлені у ньому обставини повторному доведенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно,набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини (навчання,ведення домашнього господарства,догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

П.23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до п. 24 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з

подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі

договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу,

але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі

індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть

якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя;

кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що

належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної

шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним

особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за

рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що

стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд

може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде

встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 001- 03006-041006 від 4 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» надав ОСОБА_1 грошові кошти (кредит ) у розмірі 6 772 грн 50 коп. на придбання майна, що зазначений у рахунку-фактурі № 041001 від 04 жовтня 2006 року (а.с. 8). Згідно договору № 041001 від 4 жовтня 2006 року (п. 1.1.) предметом договору є світло проникливі огороджувальні конструкції встановлені за адресою АДРЕСА_2.(а.с. 8)

Згідно квитанцій (без номерів), наданих позивачем, встановлено, що за час шлюбу у період з 16 серпня 2006 року по 16 січня 2016 року, по кредитному договору № 001-03006-041006 від 4 жовтня 2006 року ОСОБА_1 погашена сума за вищезазначеним договором в розмірі 7 185 грн 00 коп. (а.с. 11, 12).

Згідно кредитного договору № 3 від 15 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Ніктехнотрейд» , позивачці наданий кредит на придбання кредитного продукту - плазмову панель Samsung модель PS 42C92 HX, вартістю 6 839 грн 00 коп. та техніку групи A-BARKAN вартістю 899 грн. 00 коп. (а.с. 13), вартість всього 7 738 грн 00 коп. За умовами кредитування , щомісячна комісія за управління кредитом 1, 9%, річна процентна ставка- 0, 01 %. Згідно квитанцій по кредитному договору № 3, здійснено позивачем (за реєстраційним номером облікової картки платника податків- НОМЕР_1) сплату кредитного боргу на суму 9 650 грн 52 коп. (а.с. 48-50).

За кредитним договором № 004-26095-201110 від 20 листопада 2010 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та ОСОБА_1 , позивачу надані кредитні кошти у сумі 5723 грн. 10 коп зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних (а.с. 18.). Згідно видаткової накладної № ФН-463 від 20 листопада 2010 року, предмет застави є телевізор LG 32LE5300 та кріплення настінне BARKAN (а.с.20).

Згідно долучених позивачем оригіналів квитанцій № 6531665, № 6624936, №6808256, № 6894183, № 7240565, № 7750619, № 8354965 позивачем здійснено сплату боргового зобовязання за договором № 004-26095-201110 від 20 листопада 2010 року на суму 4 223 грн 17 коп. (а.с. 40-46).

Судом, також, встановлено, що в квартирі за адресою : АДРЕСА_1 встановлене газове опалення. Згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 188 від 2 квітня 2018 року середня ринкова вартість оформлення газового проекту і документів з монтажними роботами станом на 14 березня 2018 року складає 12 421 грн. 00 коп., лічильника газу з урахуванням зносу 2050 грн. 00 коп., котла опалювального Sime Format zip 2125 грн 00 коп, кран кульовий газовий 78 грн. 72 коп., газопровод наземний не ізольований 206 грн 64 коп., вузол крепління газопровода 22 грн. 14 коп, всього 16 903 грн 50 коп. (а.с. 22-23). Згідно вищезазначеної експертизи, ринкова вартість шафи-купе , коридор (розміром 1900Х450Х2400) в експлуатації з 2008 року, вартістю 4 315 грн 80 коп., шафа купе спальня ( розміром 1400Х450Х2400) в експлуатації з 2008 року , вартістю 2775 грн. 00 коп., стінка дитяча «Юніон», в експлуатації з 2008 року , вартістю 2 104 грн 80 коп. , а всього на суму 9 195 грн 60 коп. (а.с. 23).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що, світло проникливі огороджувальні конструкції за адресою АДРЕСА_2., що є предметом договору № 001-03006-041006 від 4 жовтня 2006 року на суму 7 185 грн 00 коп, плазмова панель Samsung модель PS 42C92 HX, та техніка групи A-BARKAN, що підтверджено квитанціями на загальну суму 9 650 грн 52 коп, телевізор LG 32LE5300 та кріплення настінне BARKAN, що підвернено квитанціями на суму 4 223 грн 17 коп, встановлене газове опалення за адресою : АДРЕСА_3 на суму всього на суму 16 903 грн 50 коп та меблі на суму 9 195 грн 60 коп. придбані під час шлюбу за спільні кошти подружжя, грошові кошти в рахунок погашення кредиту також було виплачено під час шлюбу, тому вищезазначене майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу.

Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Статтями 68,69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже , дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Крім того, відповідно до вказаної постанови Пленуму ВСУ, а саме пункту 22, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Оскільки частки майна дружини та чоловіка є рівними, то стягненню з відповідача у якості компенсації половини вартості майна підлягають грошові кошти в розмірі (7 185 грн 00 коп. + 9 650 грн 52 коп.+ 4 223 грн 17 коп.+ 16 903 грн 50 коп. + 9 195 грн 60 коп)/ 2 = 47 157 грн. 79 коп./2= 23 578 грн 90 коп.

В іншій частині задоволення позову суд відмовляє виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем суду представлено оригінал замовлення покупця № П58-006968 ТОВ Технополіс-1 від 22 листопада 2011 року, до якого включено наступні товари: варочна поверхня KAISER KG 40.600, кастрюля для СВЧ SIMAX 6106/6116, кріплення BARKAN 114-44, мікрохвильова піч SAMSUNG C 106 R-T/BWT (а.с. 17).

Вказане замовлення не містить інформації, що саме позивач є покупцем, зазначення в нижньому кутку замовлення прізвища позивача не дає підстав вважати, що вона є покупцем, до того ж вищезазначене замовлення не містить гербової печатки. Крім того, суду не представлені докази щодо особи, яка здійснювала оплату за придбання даного рухомого майна та не доведено дійсну вартість майна на час розгляду справи, клопотання про витребування відповідних доказів суду не заявлені, тому в цій частині позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом…Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи…Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 188 від 02 квітня 2018 року ( а.с. 51) позивачем було сплачено 670 грн 00 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи у вказаній цивільній справі, які згідно з ст.139,141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивачки.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції 1/229 про сплату судового збору, розмір судових витрат, сплачених позивачем, складає 704 грн 80 коп, а тому , з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 23 578 грн 90 коп. *100% : 25 791 грн 41 коп. ціни позову), тобто 91,42 % від суми сплаченого судового збору, що складає 644 грн. 33 коп. (91, 42% * 704, 80 грн.:100%).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268-226, 280-282 ЦПК України, ст. 325, 372 ЦК України, ст.ст. 60,69,70-71 СК України, п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання пров. Толстого, буд. 3 м. Нікополь Дніпропетровська область) про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки у спільному майну подружжя у сумі 23 578 грн 90 коп. (двадцять три тисячі пятсот сімдесят вісім гривень 90 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи в розмірі 670 грн. 00 коп (шістсот сімдесят грн. 00 коп. ) та судовий збір в розмірі 644 грн 33 коп. ( шістсот сорок чотири) 33 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3