Справа № 317/3698/18
№/п 2/317/249/2019
30 січня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді Громової І.Б.
при секретарі Коваль В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа : Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в листопаді 2018 року звернулась до суду із позовом про визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що 04.12.2011 року померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири по адресу : с. Августинівка вул. Миру ( колишня Леніна)АДРЕСА_1. Дану частину квартири ОСОБА_2 заповіла їй згідно заповіту від 12 липня 2004 року. Позивачка зазначила, що пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки не знала про існування заповіту посвідченого на її ім*я, про це їй ніхто не повідомив, оскільки заповіти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 складала в Августинівській сільській Раді Запорізького району Запорізької області, реєструвала їх секретар сільської Ради. Таких заповітів три від 07.06.2010 року на грошові вклади на ім*я ОСОБА_1, від 12.07.2004 року на ім*я ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири, та від 04.08.1998 року на все майно та грошові вклади на ім*я племінниці ОСОБА_1. Жоден з вказаних заповітів на день смерті спадкодавця не змінено та не відмінено, про що зроблені відповідні записи на заповітах. Про існування заповіту на частину квартири позивачка дізналася поза межами строку для прийняття спадщини і одразу ж звернулася до суду з позовною заявою. Посилаючись на зазначені обставини позивачка просить суд, визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць з дня набрання чинності рішенням суду для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, яка померла 04.12.2011 року.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с.22). Відзиву на позов, клопотань або заяв до суду не надавав.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Згідно до положень ст.1223,1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Cудом встановлено, що 04.12.2011 року померла ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про її смерть серія 1-ЖС № 221596, внаслідок чого була відкрита спадщина.
На підтвердження того, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2, суду була надана копія заповіту від 12.07.2004 року, який був посвідчений секретарем Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Згідно вказаного заповіту, ОСОБА_2 заповіла належну їй Ѕ частину квартири №11 в житловому будинку №3 по вул. Миру ( колишня назва Леніна) с. Августинівка Запорізького району Запорізької області позивачці ОСОБА_1 (а.с.9).
Позивачка на момент відкриття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 на протязі шестимісячного строку зі дня відкриття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, оскільки їй не було відомо про існування заповіту до 2018 року.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов*язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Із матеріалів спадкової справи, наданої суду Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою вбачається, що ОСОБА_1 звернулася з заявою про приняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 після спливу шестимісячного строку, в звязку з чим їй була видана 16.02.2013 року Постанова про відмову в вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов*язані з об*єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов*язані з об*єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 , від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 , від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16 , які мають враховуватися місцевими загальними судами при застосуванні аналогічних норм матеріального права.
ВСУ також зробив висновок, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Зокрема, при вирішенні цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.
У правових висновках у справі № 6-496цс17 та від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховний Суд України висловив правову позицію щодо поважності причин пропуску для прийняття спадщини у зв*язку з необізнаністю спадкоємця про наявність заповіту.
Судом було встановлено, що позивачка не мала змоги звернутись вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк у звязку з тим, що вона не знала про наявність такого заповіту. Позивачка вважала, що окрім неї спадкоємцем за законом є чоловік померлої тітки ОСОБА_3. Вона звернулась до нотаріальної контори с заявою 16.02.2013 року, але час звернення сплив.
Суд вважає, що причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 може бути визнана судом поважною.
Врахувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом, як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, суд дійшов висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця, як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску, передбаченого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини.
З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки законні, обґрунтовані доказами та підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 89,229,247,264,265,354 ЦПК України, ст.ст. 1220,1223,1233, 1269,1270, 1272 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3) задовольнити в повному обсязі.
Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованій ІНФОРМАЦІЯ_3 ) додатковий строк на прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_2, померлої 04.12.2011 року, строком на один місяць, після набрання рішенням законної сили.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Б.ГРОМОВА