ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 638/18280/13-ц

провадження № 22ц/818/616/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Державний реєстратор реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Шеховцова Маргарита Євгеніївна,

відповідач - державний реєстратор реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Тузкова Ю.,

відповідач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталія Олександрівна,

приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна,

відповідач - Виконавчий комітет Харківської міської ради,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_5 ,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - представника Виконавчого комітету Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року в складі судді Подус Г.С.,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Шеховцової Маргарити Євгеніївни, державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Тузкової Ю., приватних нотаріусів Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталії Олександрівни та Малахової Галини Іванівни , Виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - ХМР), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання права власності.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що 12 січня 2006 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» (далі - ТОВ «Оргтехбуд») було укладено договір № 12.01/7-1 про дольову участь у будівництві, відповідно до умов якого він зобов`язався прийняти участь в будівництві сімнадцятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 в формі часткового фінансування будівництва шляхом внесення часткових коштів згідно з графіком, а ТОВ «Оргтехбуд» - після завершення будівництва та введення будинку до експлуатації передати за актом приймання-передачі у власність ОСОБА_1 однокімнатну квартиру № 81 на чотирнадцятому поверсі загальною площею 47,80 кв. м . Строк закінчення будівництва та введення об`єкта будівництва в експлуатацію згідно з умовами договору було встановлено 1У квартал 2008 року.

Пунктом 4.8 договору було передбачено, що після введення будинку в експлуатацію йому буде присвоєно поштову адресу, про що між сторонами підлягала укладенню додаткова угода.

Вказаний будинок був введений в експлуатацію на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ХК 6 від 30 березня 2012 року. На підставі рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 12 грудня 2012 року № 798 «Про присвоєння адреси сімнадцятиповерховому житловому будинку літ. «А-17» та нежитловій будівлі літ. «Б-1» «трансформаторна підстанція» по вул. Клочківській, ріг вул . Самарської ТОВ «Оргтехбуд» у Дзержинському районі» будинку присвоєна адреса: АДРЕСА_1. Однак додаткова угода відповідно до пункту 4.8 договору укладена не була, оскільки на час введення будинку в експлуатацію ТОВ «Оргтехбуд» перебувало на стадії санації. Постановою Господарського суду Харківської області від 26 червня 2014 року ТОВ «Оргтехбуд» визнано банкрутом та була відкрита ліквідаційна процедура.

23 квітня 2014 року на запити до Харківського міського голови Кернеса Г.А. та начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області Мальцеву О.Т. його було повідомлено, що житловому будинку літ. «А-17» присвоєно адресу: АДРЕСА_1 , інформація про присвоєння цьому будинку адреси: АДРЕСА_1 відсутня.

Він свої зобов`язання виконав та повністю профінансував будівництво житла. Однак ТОВ «Оргтехбуд» не передало йому за актом приймання-передачі у власність кв. № 81, яка фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Інших житлових будинків ТОВ «Оргтехбуд» не замовлялось, не будувалось та не вводилось в експлуатацію.

09 серпня 013 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ТОВ «Оргтехбуд» (номер запису 2082598).

23 березня 2012 року між ТОВ «ОРГТЕХБУД» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 23/3 на кв. № 81, загальною площею 45,6 кв. м., в АДРЕСА_1 , яка передана ОСОБА_2 за актом приймання-передачі від 13 листопада 2013 року.

Зазначає, що договір купівлі-продажу укладено з ОСОБА_2 шляхом введення її в оману ТОВ «Оргтехбуд» та без законного дозвільного документу. Крім того цей договір порушує його право власності на майнові права на кв. АДРЕСА_1 , є таким, що порушує публічний порядок, а тому в силу статті 228 ЦК України є нікчемним.

Крім того, під час судового розгляду даної справи ОСОБА_2 17 червня 2014 року уклала з ОСОБА_3 договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира, а 12 вересня 2014 року ОСОБА_3 продала це житло ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, яка передала його у користування ОСОБА_8 на підставі договору користування (найму (оренди) спірної квартири.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив: встановити факт, що кв. № 81 на чотирнадцятому поверсі сімнадцятиповерхового житлового будинку , яка є предметом договору про дольову участь у будівництві № 12.01/7-1 від 12 січня 2006 року, фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на кв. № 81 , що розташована на чотирнадцятому поверсі сімнадцятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Оргтехбуд», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 ; визнати недійсними свідоцтва про право власності, видані Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області 12 серпня 2013 року за № 7840104, 14 червня 2014 року за № 22971425, ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 23 березня 2012 року № 23/03, укладений між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_2 , без застосування наслідків недійсності правочину; визнати недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 17 червня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. за реєстровим номером 2324; визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. за реєстровим номером 3683; визнати недійсним договір оренди, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим 1835; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права користування ОСОБА_8 на АДРЕСА_2 .

05 липня 2017 року ОСОБА_10 - представник ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що предмети договорів, укладені між ОСОБА_1 і ТОВ «Оргтехбуд» та між ОСОБА_2 та ТОВ «Оргтехбуд» є різними, а будинок, в якому позивач профінансував об`єкт будівництва, ще не зданий в експлуатацію; Закон України «Про інвестиційну діяльність» на спірні правовідносини не розповсюджується, що вказано в правовій позиції Верховного Суду України від 21 листопада 2016 року у справі № 6-101цс12; позивачем не надано доказів, що у нього виникло право на квартиру і це право зареєстровано в установленому законом порядку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 11 грудня 2018 року про виправлення описки, позов задоволено.

Встановлено факт, що кв. № 81 на чотирнадцятому поверсі сімнадцятиповерхового житлового будинку , яка є предметом Договору про дольову участь у будівництві № 12.01/7-1 від 12 січня 2006 року, фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на кв. № 81 , що розташована на чотирнадцятому поверсі сімнадцятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ «Оргтехбуд» на АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним свідоцтво про право власності № 7840104 , видане 12 серпня 2013 року Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області ТОВ «Оргтехбуд».

Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 23/03 від 23 березня 2012 року, укладений між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_2 , без застосування наслідків недійсності правочину.

Визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним свідоцтво про право власності № 22971425, видане 13 червня 2014 року Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_2

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 17 червня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. за реєстровим номером 2324.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. за реєстровим номером 3683.

Визнана недійсною та скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на АДРЕСА_2 , видане ОСОБА_4

Визнано недійсним договір оренди, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим 1835.

Визнано недійсною та скасована державна реєстрація права користування (найма, оренди) ОСОБА_8 на АДРЕСА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимога про встановлення факту, що кв. № 81 на чотирнадцятому поверсі сімнадцятиповерхового житлового будинку , яка є предметом Договору про дольову участь у будівництві № 12.01/7-1 від 12 січня 2006 року, фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає задоволенню та є підставою для визнання за позивачем права власності на вказану квартиру. Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів припинення майнових зобов`язань ТОВ «Оргтехбуд» за договором про дольову участь у будівництві по передачі позивачу спірної квартири, інші вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

27 грудня 2018 року ОСОБА_11 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що будинок № 191-д мав іншу будівельну адресу, а саме - АДРЕСА_1 ; укладені договори між ОСОБА_1 та ТОВ «Отргтехбуд», між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_2 стосуються різних предметів, що встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Харкові від 26 січня 2016 року; докази на підтвердження факту отримання ТОВ «Оргтехбуд» коштів за сплату вартості квартири, право власності на яку просить визнати за собою ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні; посилання суду першої інстанції на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14 січня 2014 року в справі № Б-39/112-10 є безпідставним, оскільки ця постанова стосується лише майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 та не містить обгрунтувань щодо квартири, яка є предметом даного позову; вважає, що в іншій частині рішення не є мотивованим та звертає увагу на постанови Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року в справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року в справі № 6-318цс15 та від 21 листопада 2012 року в справі № 6-101цс12.

04 лютого 2018 року ОСОБА_6 - представник Виконавчого комітету ХМР звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Харківської міської ради судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення судового збору.

Апеляційна скарга, з урахуванням пояснень в суді апеляційної інстанції, мотивована тим, що Харківською міською радою не порушувалось право позивача, за таких обставин відсутні підстави для стягнення з ХМР судового збору.

14 березня 2019 року ОСОБА_12 - представник ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Інші відповідачі, третя особа рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - представника Виконавчого комітету ХМР підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 12 січня 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Оргтехбуд» було укладено договір № 12.01/7-1 про дольову участь у будівництві, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язався прийняти участь в будівництві сімнадцятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 в формі часткового фінансування будівництва шляхом внесення коштів згідно з графіком, а ТОВ «Оргтехбуд» - після завершення будівництва та введення будинку до експлуатації передати за актом приймання-передачі у власність ОСОБА_1 однокімнатну квартиру № 81 на чотирнадцятому поверсі загальною площею 47,80 кв . м. , житловою площею 18,35 кв . м . Строк закінчення будівництва та введення об`єкта будівництва в експлуатацію згідно з умовами договору було встановлено 1У квартал 2008 року.

Пунктами 4.1., 4.5., 4.8. договору № 12.01/7-1 було передбачено, що за умов повного виконання позивачем зобов`язань, передбачених цим договором, забудовник зобов`язується передати за актом приймання-передачі не пізніше десяти днів після отримання затвердженого Акту державної комісії по вводу об`єкта до експлуатації та отримання Рішення про присвоєння поштової адреси квартирі, зазначеній в пункті 1.2. вказаного договору. Закінчення будівництва - Ш квартал 2008 року. Строк введення будинку в експлуатацію - 1У квартал 2008 року.

Право власності на квартиру, зазначену в пункті 1.2. цього договору, переходить до ОСОБА_1 з моменту її державної реєстрації. Оформлення права власності на квартиру та її державна реєстрація здійснюються забудовником згідно з діючим законодавством України протягом не більше двох календарних місяців з моменту отримання квартири за актом прийому-передачі.

Після введення будинку в експлуатацію йому буде присвоєно поштову адресу, про що між сторонами підлягала укладенню додаткова угода.

Згідно з Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації № ХК 6 від 30 березня 2012 року в експлуатацію введений сімнадцятиповерховий будинок, як другий пусковий комплекс будівництва житлових будинків по вулиці Клочківській в м. Харкові .

На підставі рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 12 грудня 2012 року № 798 «Про присвоєння адреси сімнадцятиповерховому житловому будинку літ. «А-17» та нежитловій будівлі літ. «Б-1» «трансформаторна підстанція» по вул. Клочківській, ріг вул . Самарської ТОВ «Оргтехбуд» у Дзержинському районі» будинку присвоєна адреса: АДРЕСА_1, нежитловій будівлі літ. «Б-1» «трансформаторна підстанція» присвоєна адреса: АДРЕСА_4

09 серпня 013 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ТОВ «Оргтехбуд» (номер запису 2082598).

23 березня 2012 року між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 23/3 на кв. № 81, загальною площею 45,6 кв. м., в АДРЕСА_1 , яка передана ОСОБА_2 за актом приймання-передачі від 13 листопада 2013 року.

Згідно з актом прийому-передачу від 13 листопада 2013 року ТОВ «Оргтехбуд» передало ОСОБА_2 . ізольовану АДРЕСА_2 .

17 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира № 81, загальною площею 45,6 кв. м., житловою площею 18,4 кв. м., що розташована в будинку АДРЕСА_1 . Договір іпотеки зареєстровано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавінда Н.О. за реєстровим № 2324, номер запису 6941439, індексний номер 13843828.

Постановою Господарського суду Харківської області від 26 червня 2014 року ТОВ «Оргтехбуд» визнано банкрутом та була відкрита ліквідаційна процедура.

12 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири. Договір зареєстровано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавінда Н.О. за реєстровим № 3683, реєстраційний номер 1, номер запису про право власності 6978822.

10 жовтня 2014 року ОСОБА_4 передала квартиру № 81, загальною площею 45,6 кв. м., житловою площею 18,4 кв. м., що розташована в будинку АДРЕСА_1 у користування ОСОБА_8 на підставі договору користування (найму (оренди) квартири строком до 10 жовтня 2062 року, який було зареєстровано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малаховою Г.І. за реєстровим № 1835, індексний номер 16403386.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором про дольову участь у будівництві 12 січня 2006 року № 12.01/7-1 виконав та повністю профінансував будівництво ТОВ «Оргтехбуд» житла, що підтверджується квитанціями на а. с. 19 т. 1.

Відповідно до пункту 4.5. договору про дольову участь у будівництві від 12 січня 2006 року № 12.01/7-1 право власності на квартиру, зазначену в пункті 1.2. даного договору, переходить до пайовика з моменту її державної реєстрації. Оформлення права власності на квартиру та її державна реєстрація здійснюється забудовником згідно з діючим законодавством України протягом не більше двох календарних місяців з моменту отримання квартири за актом прийому-передачі.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрою територій.

До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належить проведення робіт з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством (стаття 14 цього Закону).

Відповідно до пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до 1-Ш категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

За змістом Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, державна реєстрація права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна проводиться після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Отже, державній реєстрації підлягає право власності лише на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Таким чином, у разі прийняття будинку в експлуатацію та невизнання прав на квартиру позивача, який в повному обсязі виконав його зобов`язання за умовами договору про пайову участь, наявні підстави для визнання права власності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки встановлено факт невиконання ТОВ «Оргтехбуд» своїх зобов`язань за договором про дольову участь у будівництві від січня 2006 року № 12.01/7-1 по передачі ОСОБА_1 житла за актом приймання-передачі, що позбавило позивача можливості оформити на себе право власності на спірну квартиру, пайові внески за яку він сплатив в повному обсязі, крім того доведено факт неправомірного відчуження майнових прав ТОВ «Оргтехбуд» ОСОБА_2 та факт подальшого незаконного набуття права власності на це житло ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а ОСОБА_8 - права користування з одночасною державною реєстрацією права власності та права користування за ними з видачею оскаржуваних свідоцтв про право власності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на кв. № 81 , що розташована на чотирнадцятому поверсі сімнадцятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 , визнання недійсною та скасовання державної реєстрації права власності ТОВ «Оргтехбуд» на це житло, визнання недійсним свідоцтва про право власності № 7840104, виданого 12 серпня 2013 року Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області ТОВ «Оргтехбуд», визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав № 23/03 від 23 березня 2012 року, укладеного між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_2 , без застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсною та скасовання державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на дану квартиру, визнання недійсним свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого 13 червня 2014 року Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_2, визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру, визнання недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане ОСОБА_4 , визнання недійсним договору оренди, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , визнання недійсною та скасування державної реєстрації права користування (найма, оренди) ОСОБА_8 на АДРЕСА_2 .

З урахуванням вказаних обставин визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно є ефективним способом захисту його порушених прав.

Аналогічні висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1609/6643/12 (провадження № 14-107цс19), від 24 квітня 2019 року у справі № 1609/10810/12 (провадження № 14-15цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 522/102/13-ц (провадження № 14-38цс19), від 29 травня 2019 року в справі № 1609/6645/12 (провадження № 14-220цс19) у тотожних правовідносинах.

Разом з тим, з висновком суду першої інстанції про встановлення факту розміщення об`єкту інвестування погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до частини першої, пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Із відповідей Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України на адвокатський запит Мироненко І.С. - представника ОСОБА_1 від 13 серпня 2019 року № 2020-6855 та від 09 серпня 2019 року № 124572/0/226-19 вбачається, що згідно з даними Єдиного реєстру наявна інформація щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації ХК 46 (березень 2012 року) на об`єкт - сімнадцятиповерховий житловий будинок, як другий пусковий комплекс будівництва житлових будинків; м. Харків, вул. Клочківська ріг вул . Самарської (замовник - ТОВ «Оргтехбуд»). Будь-яка інша інформація в департаменті відсутня (а. с. 119, 122 т. 6).

Оскільки за ОСОБА_1 визнано право власності на кв. № 81 , що розташована на чотирнадцятому поверсі сімнадцятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 , відсутні правові підстави для встановлення юридичного факту, а саме - що кв. № 81 на чотирнадцятому поверсі сімнадцятиповерхового житлового будинку , яка є предметом договору про дольову участь у будівництві № 12.01/7-1 від 12 січня 2006 року, фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позову про встановлення факту розміщення об`єкту інвестування з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_11 про те, що докази на підтвердження факту отримання ТОВ «Оргтехбуд» коштів за сплату вартості квартири, право власності на яку просить визнати за собою ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні не можуть бути прийняті до уваги. Згідно з квитанціями № 1645 та № 8 від 14 травня 2007 року позивач сплатив за дольову участь в будівництві житлового будинку згідно з договором № 12.01/7-1 від 12 січня 2006 року суму в загальному розмірі 193 112 грн. 00 коп. В цих квитанціях зазначений отримувач - ТОВ «Оргтехбуд».

Посилання ОСОБА_11 на постанови Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року в справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року в справі № 6-318цс15 та від 21 листопада 2012 року в справі № 6-101цс12 є безпідставним з урахуванням постанов Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1609/6643/12 (провадження № 14-107цс19), від 24 квітня 2019 року у справі № 1609/10810/12 (провадження № 14-15цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 522/102/13-ц (провадження № 14-38цс19), від 29 травня 2019 року в справі № 1609/6645/12 (провадження № 14-220цс19) у тотожних правовідносинах, згідно з якими визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно є ефективним способом захисту його порушених прав.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_11 на висновки суду не впливають, зводяться до необхідно переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ЦПК України).

За правилами частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК України учасник справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 - представника Виконавчого комітету ХМР про безпідставність стягнення з ХМР судового збору не грунтуються на законі.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 зазначив ХМР як одного з відповідачів, до яких ним було пред`явлено позов. Оскільки позов задоволено, суд першої інстанції обгрунтовано вирішив питання про розподіл судового збору та стягнув судовий збір в розмірі 1 931 грн. 12 коп. з відповідачів в дольовому порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - представника Виконавчого комітету Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року скасувати в частині задоволення позову про встановлення факту розміщення об`єкту інвестування та ухвалити в цій частині нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту розміщення об`єкту інвестування - відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова