Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3904/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності впорядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

03.12.2018 року позивач звернувся до суду з даним позов до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, що залишилося після смерті батька позивача ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначив, що за життя батько склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, і все майно, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що за законом матиме право заповів позивачу. Після смерті батька позивача залишилося спадкове майно: жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про те, що підтримує позовні вимоги і просить справу розглянути за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилася. Від неї до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності та про те, що вона не заперечує проти задоволення позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новоселиця Виноградівського району помер ОСОБА_3. Вказане стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 22.08.2017 року.

Позивач по справі ОСОБА_1 є донькою померлого.

За життя батько позивача склав заповіт, посвідчений 07.12.2016 р. секретарем Новоселицької сільської ради, яким все своє майно заповідав дочці ОСОБА_1, 1975 р.н., позивачу по справі. Даний заповіт не змінений та не скасований.

Як вбачається з довідки Новоселицької сільської ради Виноградівського району №460 від 22.08.2017 року, ОСОБА_3, 1938 р.н., який проживав в АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті разом з ним проживала та вела спільне дворогосподарство ОСОБА_1, 1975 р.н., донька, яка зареєстрована в АДРЕСА_1

Згідно з довідкою комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" №1027 від 01.12.2018 р. за померлим ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі довідки, виданої виконкомом Новоселицької сільської ради від 22.08.2017 р. рахується житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 Житловий будинок завершений будівництвом.

Відповідачем питання про визнання за ним права власності на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 не ставилося.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на день смерті ОСОБА_3 останньому належав жилий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 в цілому. Після його смерті на це майно відкрилася спадщина.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та запропоновано звернутися до суду.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.3.1. та п.3.3 Листа ВССУ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті батька ОСОБА_3 має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після його смерті.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОК НОМЕР_1, уродженкою с.Новоселиця Виноградівського району Закарпатської області, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 загальна площа 62,8 м.кв., в тому числі житлова - 40,3 м.кв. в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної іннстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийГ. І. Рішко