Справа № 197/670/18
Номер провадження № 2/197/506/18
У х в а л а

27 лютого 2019 р. суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідова О.В., розглянувши в приміщенні суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою про розірвання шлюбу.

Позивач є громадянкою України та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач є громадянином РФ останнє відоме його місце проживання: м. Якутськ Російської Федерації, сел. Великий Бархан.

Згідно ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно правил про підсудність за ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Аналогічні норми передбачені законодавством РФ, відповідно до ст. 29 ГПК РФ «иски о расторжении брака могут предъявляться также в суд по месту жительства истца в случаях, если при нем находится несовершеннолетний или по состоянию здоровья выезд истца к месту жительства ответчика представляется для него затруднительным».

Позивач надала виписку з медичної картки амбулаторно (стаціонарного) хворого від 12.09.2018 року, про те що вона у звязку з похилим віком та незадовільним станом здоров'я не може виїхати до місця проживання відповідача, отже справа підсудна Ширківському районному суду Дніпропетровської області за вибором позивача.

Відповідно до статті 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Тобто у разі відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 суд зобов'язаний невідкладно надіслати відповідачу ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Згідно зі статтею 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Частиною першою статті 10 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах встановлено, що запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Враховуючи те, що підготовка даної справи до судового розгляду буде проводитися з застосуванням положень Конвенції, у разі відкриття провадження у справі, в порядку підготовки справи до судового розгляду, судом буде направлятися до компетентного органу Російської Федерації за місцем знаходження відповідача доручення про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій.

З урахуванням статті 17 Конвенції 1993 року в редакції Протоколу 1997 року доручення чи документи за результатами виконання доручень складаються російською мовою. У разі, якщо зазначені документи складені українською мовою, до них додаються засвідчені переклади російською мовою.

З викладеного слідує, що позивач ОСОБА_1 до копії позовної заяви та копій доданих до неї документів, які складені на українській мові, мала додати їх засвідчені уповноваженим перекладачем або нотаріально переклад на російську мову (для вручення ОСОБА_2 через установи юстиції).

А тому, позивачу необхідно надати суду повний пакет документів із завіреним перекладом на російську мову (у двох примірниках), для подальшого можливого звернення з судовим дорученням до іноземного суду. Одночасно має бути поданий документ, що у особи, яка здійснила переклад, є такий дозвіл (сертифікат або інший дозвільний документ) або надати до суду клопотання про залучення перекладача у справі .

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення вищеназваних недоліків в строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання ним вимог, викладених в ухвалі у встановлений строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.В. Леонідова