КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/8104/19

07 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Горбенко Н.О., про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна, приватний виконавець Київського міського виконавчого округу Телявський Анатолій Миколайович про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності, поновлення відомостей в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна, приватний виконавець Київського міського виконавчого округу Телявський Анатолій Миколайович про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності, поновлення відомостей в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

29 травня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,7 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 .

Зазначав, що 10 липня 2016 року він придбав квартиру АДРЕСА_1 за рахунок особистих коштів та коштів, отриманих за договором про іпотечний кредит, укладеним 12.07.2006 року між ним та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк». З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит, 12.07.2006 року між ним та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» було укладено іпотечний договір.

У зв`язку з різким подорожчанням курсу долара США відносно національної валюти, у нього перед банком з 2015 року утворилася заборгованість.

Наприкінці березня 2019 року він дізнався про те, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 .

Вказував, що ОСОБА_1 незаконно, без відповідних правових підстав та з порушенням процедури зареєструвала за собою право власності на вказану квартиру під час дії мораторію та вимагає виселення його й членів його родини з квартири.

Звертав увагу на те що, будучи зареєстрованою в Реєстрі як власниця квартири, ОСОБА_1 в будь-який момент може відчужити квартиру, що призведе до утруднення або унеможливлення виконання рішення суду про задоволення його позовних вимог.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено .

Застосовано захід забезпечення позову у даній цивільній справі у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в забезпеченні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначила, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірне нерухоме майно може бути відчужене та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, в ухвалі зазначено, що позивачем заявлено позов майнового характеру, тоді як позивачем подано позов немайнового характеру.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування між сторонами майнового спору - спору щодо нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , оскільки його позовні вимоги направлені на відновлення порушеного майнового права - права власності на квартиру. Також вказав, що погоджується в висновком суду першої інстанції про доцільність та співмірність забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, а також про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Шигімагін Володимир Олександрович в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бойчук Володимир Петрович в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» та треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна, приватний виконавець Київського міського виконавчого округу Телявський Анатолій Миколайович в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 посилався на те, що в березні 2019 року він дізнався, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебувала в іпотеці за договором про іпотечний кредит та іпотечним договором, укладеними між ним та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» від 12.07.2006 року, зареєстроване за ОСОБА_1 . Вказував, що ОСОБА_1 незаконно, без відповідних правових підстав та з порушенням процедури зареєструвала право власності на вказану квартиру під час дії мораторію. Вважав що, будучи зареєстрованою в Реєстрі як власниця квартири, ОСОБА_1 в будь-який момент може відчужити квартиру, що призведе до утруднення або унеможливлення виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та, накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлено позов майнового характеру, невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на спірну квартиру, може у подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду випадку задоволення позову.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 просив суд:

визнати недійсним договір №258і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.06.2018 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» і ОСОБА_1 ;

скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округа Русанюка Золтана Золтановича про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 41757839 від 22.06.2018 року від 17:54:52 про зміну відомостей про іпотекодержателя на ОСОБА_1 , а також реєстраційний запис, вчинений на підставі цього рішення;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45442339 від 08.02.2019 року 16:16:31 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни, яким проведено державну реєстрацію права власності на однокімнатну квартиру загальною площею 32,7 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та запис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни про право власності №30214498 від 08.02.2019 року, вчинений на підставі цього рішення;

поновити відомості в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже предметом спору у даній справі є: договір №258і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.06.2018 року; рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округа Русанюка Золтана Золтановича про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зміну відомостей про іпотекодержателя на ОСОБА_1 ; рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни про державну реєстрацію права власності на однокімнатну квартиру загальною площею 32,7 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру, а висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 заявлено позов майнового характеру є помилковим, так як жодних вимог майнового характеру позовна заява не містить. Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими.

К олегія суддів вважає, що вжитий захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , є неспівмірним із заявленими вимогами, що відповідає правовим висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18 та в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 127/220/19, в яких вказано, що вид забезпечення позову - "накладення арешту на квартиру" неспівмірний із предметом позову "про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності".

Крім того, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив визнати недійсним договір про відступлення права вимоги без застосування правових наслідків недійсності правочину, а тому доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню (постанова Верховного Суду у справі № 372/1223/17 від 30 травня 2018 року).

Також колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мотивував свій висновок, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову може призвести до утруднення чи до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування записів в реєстрі. Інших позовних вимог ОСОБА_2 виділені матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що незастосування вказаних в заяві ОСОБА_2 заходів забезпечення позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.

Головуючий: Судді: