Провадження № 22-ц/802/87/19 Категорія: 47 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Русинчука М.М.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ДП «Дослідне господарство «Перемога» Кондратюка В.В.,

представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Хитрик Н.В.,

представника третьої особи Баківцівської сільської ради Пастерук Р.М.,

прокурора Климюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача: Баківцівська сільська рада, Національна академія аграрних наук України про визнання недійсним державного акта про право постійного користування землею за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (далі ДП «ДГ «Перемога»), Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи: Баківцівська сільська рада, Національна академія аграрних наук України, про визнання недійсним державного акта про право постійного користування землею.

Покликалась на те, що вона є громадянкою України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 У зв'язку з бажанням отримати у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 2,0 га, що знаходиться біля с. Баківці, Луцького району Волинської області, вона 08 вересня 2016 року звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із відповідним клопотанням та подала необхідні документи. У відповідь на своє звернення отримала лист-відмову від 26 жовтня 2016 року, з посиланням на те, що вказана земельна ділянка не належить до земель запасу чи земель резервного фонду, а тому надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства Головним управлінням Держгеокадастру області не є можливим. В подальшому, 23 листопада 2016 року, вона звернулась із запитом про надання інформації до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в якому просила повідомити її, чому вказана в її клопотанні земельна ділянка не відноситься до земель запасу чи земель резервного фонду, а також повідомити про те, кому і на яких правах вона належить та на підставі якого правовстановлюючого документу, якщо вказана земельна ділянка перебуває у власності, користуванні (оренді) третіх осіб. З відповідей Головного управління Держгеокадастру у Волинській області їй стало відомо, що вказані землі використовуються на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 25 березня 1994 року на площу 2019,55 га ДП «ДГ «Перемога» Волинської державної дослідної станції НААН України (далі -ДП «ДГ «Перемога»), що є правонаступником дослідного господарства «Перемога», виданий на підставі рішення Луцької районної Ради народних депутатів від 22.03.1994 року № 16/10 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею підприємствами та організаціями». Ознайомившись з копіями вказаних документів, дійшла висновку про те, що державний акт є незаконним і не може посвідчувати право постійного користування дослідному господарству «Перемога», оскільки в супереч вимогам чинного, на час видачі Державного акту, законодавства України, Луцька районна Рада народних депутатів не прийняла відповідного рішення та не вчинила необхідні дії для законної передачі ДП «ДГ «Перемога» у постійне користування землі, що зазначена в державному акті. Також вказує на те, що жодних проектів відведення цієї земельної ділянки, як і встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як це передбачено чинним законодавством на час видачі державного акту, здійснено не було, що підтверджується відповідним листом ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». За таких обставин, вважає, що права приступати до використання вказаних земель у ДП «ДГ «Перемога» не було. Вважає, що спірний державний акт є таким, що порушує її права на отримання у власність земельної ділянки, яку вона має намір одержати для ведення особистого селянського господарства.

Просить визнати недійсним державний акт про право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 25 березня 1994 року, що виданий ДГ «Перемога» Луцькою районною радою народних депутатів і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 11.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов в даній справі задовольнити.

Заслухавши учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказував, що позивачем не зазначено у який спосіб судове рішення про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, реалізує її право на отримання 2 гектарів землі із земель, які перебувають тривалий період часу у користуванні державного підприємства. Крім того, позивачем не надано доказів порушення відповідачами її законних прав, у тому числі доказів її права на земельну ділянку площею 2,0 га саме із земель, які перебувають у користуванні державного підприємства, а задоволення позову про визнання недійсним державного акту на право користування землею і виконання цього судового рішення не відновлює порушеного права особи, яка ще не набула цього права на земельну ділянку. ОСОБА_6 не довела, що позбавлена відповідачами або іншими особами права на безоплатне отримання 2 га землі із земель державної або комунальної власності на території Баківцівської сільської ради або на іншій території України у порядку, визначеному діючим законодавством, яке регулює ці правовідносини.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та обґрунтовані нормами матеріального права, що регулюють дані правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, яка проживає на території Баківцівської сільської ради, бажаючи отримати безоплатно у власність земельну ділянку, звернулась з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 08.09.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баківцівської сільської ради Луцького району (за межами населених пунктів) (а.с. 10 том 1).

Листом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 26.10.2016 року позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність було відмовлено, з підстав того, що така не відноситься до земель запасу чи земель резервного фонду (а.с. 11 том 1).

Листом ГУ Держгеокадастру у Волинській області, позивачу було повідомлено, що вказані землі використовуються ДП «ДГ «Перемога» Волинської державної дослідної станції НААН України на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серії НОМЕР_1 на площу 2019,55 га. Вказане підприємство є правонаступником дослідного господарства «Перемога». Державний акт виданий на підставі рішення Луцької районної Ради народних депутатів від 22.03.1994 року № 16/10 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею підприємствами та організаціями» (а.с. 12-17 том 1).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.( ч. 1, 5 ст. 116 ЗК України).

За змістом приписів ЗК України особа може набути права лише на вільну земельну ділянку.

Вважаючи своє право порушеним ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про визнання державного акту серії НОМЕР_1 від 25 березня 1994 року недійсним.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцької районної Ради народних депутатів від 22.03.1994 року № 16/10 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею підприємствами та організаціями» було вирішено видати державні акти на право постійного користування землею, в тому числі, Насінницькому радгоспу «Перемога» площею 2019,5 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території Баківцівської сільської ради (а.с. 20 том 1).

25.03.1994 року на підставі вказаного рішення Луцької районної ради народних депутатів дослідному господарству «Перемога» Луцького району с. Баківці було видано державний акт на право постійного користування землею Серії НОМЕР_1 на площу 2019,55 га (а.с. 18-19 том 1).

За змістом даних документів вбачається, що рішенням Луцької районної ради вирішено видати державний акт Насінницькому радгоспу "Перемога", а державний акт видано Дослідному господарству "Перемога". В суді апеляційної інстанції представник відповідача ДП «ДГ «Перемога» вказував, що дані розбіжності мали місце у зв'язку з процесом реорганізації даних підприємства.

При цьому як вбачається з заяви ( а с. 139 Т.1) та розпорядження Луцької районної державної адміністрації від 21.12.2001 року №512( а.с.152 Т.1 ) Дослідне господарство "Перемога" Волинського науково-виробничого об'єднання "Еліта" Української академії аграрних наук зареєстроване розпорядженням Представника Президента України у Луцькому районі від 01.07.1994 року, тобто після одержання державного акту.

В суді апеляційної інстанції представник ДП "Перемога" вказав, що на даний час оригінал оспорюваного державного акту та оригінал дубліката державного акту відсутній, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність наявної в матеріалах справи копії оригіналу даного документу.

Окрім того, як встановлено судом оригінал другого примірника оспорюваного державного акту, як це передбачено п. 4.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( в редакції чинній на час видачі державного акту) відсутній в органі, що його видав.

Статтею 7 ЗК України від 18.12.1990 року (в редакції чинній на час видачі оспорюваного державного акту) визначено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, в тому числі, сільськогосподарським підприємствам і організаціями.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Земельного кодексу України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

З матеріалів справи вбачається, що видачі державного акту передувало виготовлення на замовлення ДП ДГ «Перемога» технічного звіту на право постійного користування спірною земельною ділянкою від 1994 року, що підтверджується її копією ( а.с.49-57 Т. 2).

Пояснювальною запискою до технічного звіту по видачі державного акту на право постійного користування землею ДП «ДГ «Перемога» Луцького району Волинської області від 1994 року визначено, що: за даними земельного обліку станом на 01.11.1993 року за господарством закріплено 2019,55 га.; згідно з земельно-обліковими документами, площа земельних ділянок, якими користується ДП «ДГ «Перемога» станом на 01.01.1994 року становить 2019,55 га.; внаслідок проведеного обміру виготовлено державний акт на право постійного користування землею у двох примірниках на площу 2019,55 га (а.с.57 том 2).

Крім того, довідкою начальника відділу земельних ресурсів Луцького району встановлено, що згідно земельно-облікових документів ДП «ДГ "Перемога" користується земельною ділянкою площею 2019,55 га.

Матеріали технічного звіту містять також протокол та план зовнішніх меж постійного користування землею ДП «ДГ "Перемога".

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі щодо розбіжності в площах користування земельною ділянкою ДП «ДГ "Перемога" , які вказані в технічному звіті по видачі державного акту ( 2019,55 га ), в Державному акті на право постійного користування землею ( 2019,5 га) та інформації яка міститься на офіційному сайті Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН (http://vоl.исоz.uа/) (1 725 га).

Вказуючи на законність оспорюваного державного акту ДП «ДГ "Перемога зазначало, що видача такого акту здійснювалась за даними аналізу земельно-облікових книг, а не за проектом відведення. Стверджували, що ДП «ДГ "Перемога" є законним користувачем земельної ділянки, яка була набута в порядку реформації бувшого колгоспу імені Кагановича.

З матеріалів справи ( а.с 93-103 Т 1) вбачається, що відповідно до Державного акту на вічне користування землею колгоспам ( а.с .205-212 ) за сільськогосподарською артілю імені Кагановича закріплено в безплатне і безстрокове користування землю в кількості 2847,62 га.

Відповідно до Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук», дане підприємство засноване на основі державної власності та перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України (а.с. 45-52 том 1).

Відповідно до п. 1.4 Статуту підприємство є правонаступником Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської держаної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України» відповідно до наказу Національної академії аграрних наук України № 95 від 16.06.2016 року та Постанови президії Національної академії аграрних наук України № 8 від 25.05.2016 року (а.с. 215-217 том 1)

Підприємство створене наказом МСГ УРСР від 07.03.1980 року № 78. Наказом Академії аграрних наук від 01.12.1994 року № 160 визначено назву Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції.

Наказом УААН від 28.12.2000 року № 115 перейменовано в Дослідне господарство «Перемога» Волинського інституту АПВ УААН і є правонаступником в частині майна, майнових зобов'язань Дослідного господарства «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції.

Питання законності реформації та перетворення колгоспу в радгосп, а в подальшому в дослідне господарство не може бути предметом розгляду в межах даної цивільної справи, оскільки виходить за межі заявлених вимог.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України)

Аналізуючи зміст наведених норм Закону слід дійти висновку, що законність того чи іншого правовстановлюючого документу, в даному випадку Державного акту, може бути надана судом в розрізі встановленого порушеного права особи, яка звернулась до суду.

Як встановлено в судовому засіданні ДП "Дослідне господарство "Перемога" отримало право постійного користування на землю задовго до звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 08.09.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баківцівської сільської ради Луцького району.

Земельна ділянка у ДП "Дослідне господарство "Перемога" не вилучалась, підприємство юридично і фактично користується нею на даний час.

Станом на день видання оскаржуваного ДП "Дослідне господарство "Перемога" Державного акту права позивача ОСОБА_6 не були порушені.

Крім того, положеннями чинного станом на 1994 рік Земельного Кодексу України не було передбачено права особи на набуття у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га, яку бажає отримати позивач, вказуючи про порушення її законних прав.

Бажання позивача одержати земельну ділянку, яка надана у користування юридичній особі, не є доказом порушення її прав чи інтересів, на що вказує в позовній заяві та апеляційній скарзі позивач.

Матеріали справи не містять доказів, про наявність між сторонами спору з приводу користування земельною ділянкою.

Доводи позивача про невідповідність документації для отримання державного акта на право постійного користування на землю як на підставу для визнання його недійсним є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 не є власником чи користувачем спірної земельної ділянки, вона не довела факту порушення її прав чи інтересів видачею державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

Позивач не позбавлена права на безоплатне отримання 2 га землі із земель державної або комунальної власності на території Баківцівської сільської ради або на іншій території України у порядку, визначеному діючим законодавством, яке регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про підставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 268 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: