Справа № 214/1143/19
2-н/214/270/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу № 214/1143/19 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою до ОСОБА_3 про видачу судового наказу, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Суд ознайомившись із матеріалами заяви про видачу судового наказу, дослідивши викладені у заяві вимоги і обставини, прийшов до висновків про відмову їй у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу суддя відмовляє у видачі судового наказу (п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Для реалізації відповідного положення законом передбачено стягнення аліментів у такому розмірі в наказному провадженні.

Так, у відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, ОСОБА_2 було заявлено вимогу про стягнення аліментів із ОСОБА_3 на одну дитину у розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) платника аліментів, тобто вимогу передбачену п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Разом із тим, заявником було пред'явлено додаткову вимогу відносно того, що розмір аліментів, який вона просить стягнути із боржника повинен бути не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як зазначеної умови положеннями ст. 161 ЦПК України не передбачено.

За таких обставин, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у видачі ОСОБА_2 судового наказу слід відмовити у зв'язку з зявленням вимоги, що не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_3.

Відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення із такою самою заявою. У відповідності до ч.2 ст. 166 ЦПК України, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Ткаченко