РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого-судді Мозгового В.Б.

за участю секретаря судового засідання Кравець І.А.

відповідача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

(Справа № 285/3341/19, провадження у справі № 2/0285/1221/19)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та його поділ,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2019 року до суду звернулась ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_1 в якому просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності її та ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеного будинку.

В обґрунтування позову зазначає, що з 2006 року вона почала проживати з ОСОБА_6 , як чоловік та дружина в спірному будинку зі згоди його матері ОСОБА_5 .. Під час спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась спільна дитина ОСОБА_7 . 27 грудня 2007 року ОСОБА_5 за договором дарування подарувала своєму сину ОСОБА_6 спірний будинок, а 01 грудня 2011 року договір дарування було розірвано, оскільки на ОСОБА_6 було заведено кримінальну справу, але вона з сім`єю продовжила проживати в цьому будинку та 26 лютого 2014 року за згодою ОСОБА_5 разом з дитиною була в ньому зареєстрована. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. За час спільного проживання, нею за домовленістю з ОСОБА_5 здійснювалися ремонтно-відновлювальні роботи по будинку, які проводились з 2011 по 2015 рік, під час яких спірний будинок значно було збільшено у його вартості за рахунок її коштів та трудових затрат. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла та заповіла все своє майно своїй сестрі відповідачці по справі ОСОБА_1 ..

Позивач посилаючись на те, що оскільки будинок суттєво збільшився у своїй вартості за рахунок її спільної праці разом із чоловіком ОСОБА_6 та його матір`ю ОСОБА_5 під час їхнього спільного проживання однією сім`єю, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у поданому відзиві позовні вимоги не визнала.

Відповідач посилаючись на те, що оскільки позивачем на обґрунтування своїх вимог не надано належних доказів та пропущено строк позовної давності на звернення з такими вимогами, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач та її представник у задоволенні позову просили відмовити.

Вислухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що 27.12.2007 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Качан В. О. було посвідчено договір дарування, згідно якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 житловий будинок по АДРЕСА_1 , якій 01 грудня 2011 року, тим самим нотаріусом за згодою сторін договору, було розірвано /а.с.16, 17/.

Згідно свідоцтв про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.13,14/.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спірний будинок, спадкоємцем за заповітом якого є відповідачка ОСОБА_1 .

Також встановлено, що позивачка та її неповнолітня дитина зареєстровані у спірному будинку з лютого 2014 року по теперішній час, що в судовому засіданні сторонами не заперечувалось.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За правилами частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду повинна була надати суду докази з яких можливо було б встановити факти створення (придбання) членами сім`ї майна внаслідок їхньої спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, а також час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), та мету придбання майна.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Долучені позивачкою до позовної заяви копії товарних чеків та накладні, суд до уваги не приймає, оскільки вони не містять необхідної інформації щодо предмету доказування в даному спорі та на їх підставі не можна встановити дійсні обставини справи /а.с.21-29/.

Крім того, сам факт проживання та наявність реєстрації в будинку, не може свідчити про те, що позивачка ОСОБА_8 набула статусу члена сім`ї власника будинку ОСОБА_5 .

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, оскільки позивачкою не представлено доказів на підтвердження того, що майно придбане внаслідок спільної праці її, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як сім`ї, а також, що вона протягом періоду проживання в будинку з 2011 по 2015 рік отримувала доходи, які витрачала на набуття спільного майна, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та його поділ відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Повний текст рішення виготовлено 08 листопада 2019 року.

Головуючий