КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року місто Київ.

Справа 759/21540/14-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3213/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «Експобанк» Кашути Дмитра Євгеновича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року,( у складі судді Величко Т.О.) в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.11.2007 року між ОСОБА_2 та АК «КБ «Експобанк» було укладено Договір кредиту і забезпечення №158/АК-2007 згідно п.п.1.1, 1.2 якого Відповідачу 1 був наданий кредит в розмірі 34 000 доларів США 00 центів з процентною ставкою за користування кредитом - 12 % річних. На виконання вимог п. 1.1. Договору кредиту Позивачем було видано Відповідачу 1 грошові кошти в розмірі 34 000 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення і платності. Відповідно до п.1.5 Договору кредиту, кредит надавався на купівлю автомобіля. Позивач умови Договору кредиту виконав, кредитні кошти надав, що підтверджується заявою на видачу готівки №16 від 05 листопада 2007 року. В свою чергу, Відповідач 1 зобов'язався щомісяця сплачувати Позивачу проценти за користуванням кредитом у розмірі 12% річних, сплачувати щомісяця комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом, а також повертати Позивачу кредит на умовах, що передбачені Договором кредиту. П.п. 1.1, 1.3 Договору кредиту та Додатком №1 до цього Договору сторонами узгоджено та встановлено графік повернення кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту 04 листопада 2014 року. Згідно п. 2.2 Договору кредиту забезпеченням зобов'язання за цим договором є застава автомобіля, що купується, а саме Chevrolet Еріса, який був придбаний на кредитні кошти.

Представник позивача зазначив, що внаслідок невиконання умов Договору кредиту у Відповідача перед Позивачем станом на 16.10.2014 р. виникла заборгованість: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 28 754 (двадцять вісім тисяч сімсот п'ятдесят чотири) долари США 09 центів, що в еквіваленті до національної валюти України становить 372 424 триста сімдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривні 07 копійок; прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 2 300 (дві тисячі триста) доларів CШA 97 центів, що в еквіваленті до національної валюти України становить 29 802 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот дві) гривні 25 копійок; прострочена заборгованість за нарахованою комісією в розмірі 7 723 (сім тисяч сімсот двадцять три) гривні 53 копійки; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 64 558 (шістдесят чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят вісім) доларів США 86 центів, що в еквіваленті до національної валюти України становить 836 168 (вісімсот тридцять шість тисяч сто шістдесят вісім) гривень 86 копійок; пеня за несвоєчасну сплату прострочених процентів в розмірі 18 521 (вісімнадцять тисяч п'ятсот двадцять один) долар США 13 центів, що в еквіваленті до національної валюти України становить 239 886 (двісті тридцять дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 37 копійок: пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії в розмірі 27 654 (двадцять сім тисяч шістсот п'ятдесят чотири) гривні 26 копійок. Загальна сума заборгованості становить: 1 513 659 (один мільйон п'ятсот тринадцять тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) гривень 34 копійки.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник позивача 06 грудня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість у розмірі 1 513 659 грн. 34 коп.

В скарзі вказував на те, що рішення ухвалено в результаті неповного з'ясування та недоведеності судом обставин, що мають значення для справи, , які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Так, в скарзі є доводи про те, що строк позовної давності позивач не пропустив , так як він переривався внаслідок вчинення боржником дій , які свідчили про визнання боргу, останні погашення по кредиту відбувалися в грудні 2011 року та 11 червня 2012 року, а тому звертаючись з позовом 07.11.2014 року позивач не пропустив строк звернення до суду, так як строк дії кредитного договору до 05.11.2014 року.

Суд не врахував, що факт отримання кредиту та розмір заборгованості підтверджені випискою з особового рахунку клієнта та розрахунком заборгованості, якому суд не надав належної правової оцінки. Суд також безпідставно відмовив в задоволенні вимог про стягнення неустойки.

В судовезасідання апеляційного суду сторони не з'явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином . Позивач повідомлений 06 лютого 2019 року, а відповідачі 11 лютого 2019 року, що підтверджено зворотними поштовими повідомленнями.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1052 ЦК України, положення якої згідно з ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовуються до відносин за кредитним договором, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором проте позивач пропустив строк звернення до суду, відповідач заявив про застосування позовної давності, відповідно до заяви, поданої 07 вересня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.11.2007 року між ОСОБА_2 та АК «КБ «Експобанк» було укладено Договір кредиту і забезпечення №158/АК-2007 згідно п.п.1.1, 1.2 якого Відповідачу 1 був наданий кредит в розмірі 34 000 доларів США 00 центів з процентною ставкою за користування кредитом - 12 % річних. На виконання вимог п. 1.1. Договору кредиту Позивачем було видано Відповідачу 1 грошові кошти в розмірі 34 000 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення і платності. Відповідно до п.1.5 Договору кредиту, кредит надавався на купівлю автомобіля. Позивач умови Договору кредиту виконав, кредитні кошти надав, що підтверджується заявою на видачу готівки №16 від 05 листопада 2007 року. В свою чергу, Відповідач 1 зобов'язався щомісяця сплачувати Позивачу проценти за користуванням кредитом у розмірі 12% річних, сплачувати щомісяця комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом, а також повертати Позивачу кредит на умовах, що передбачені Договором кредиту.

Внаслідок невиконання умов Договору кредиту у Відповідача перед Позивачем станом на 16.10.2014 р. виникла заборгованість: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 28 754 (двадцять вісім тисяч сімсот п'ятдесят чотири) долари США 09 центів, що в еквіваленті до національної валюти України становить 372 424 триста сімдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривні 07 копійок; прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 2 300 (дві тисячі триста) доларів CШA 97 центів, що в еквіваленті до національної валюти України становить 29 802 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот дві) гривні 25 копійок; прострочена заборгованість за нарахованою комісією в розмірі 7 723 (сім тисяч сімсот двадцять три) гривні 53 копійки; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 64 558 (шістдесят чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят вісім) доларів США 86 центів, що в еквіваленті до національної валюти України становить 836 168 (вісімсот тридцять шість тисяч сто шістдесят вісім) гривень 86 копійок; пеня за несвоєчасну сплату прострочених процентів в розмірі 18 521 (вісімнадцять тисяч п'ятсот двадцять один) долар США 13 центів, що в еквіваленті до національної валюти України становить 239 886 (двісті тридцять дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 37 копійок: пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії в розмірі 27 654 (двадцять сім тисяч шістсот п'ятдесят чотири) гривні 26 копійок. Загальна сума заборгованості становить: 1 513 659 (один мільйон п'ятсот тринадцять тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) гривень 34 копійки.

Позивач не надав суду належного розрахунку заборгованості в якому були б відображені дати та порядок погашення кредиту. Відповідач свого розрахунку заборгованості з наданням суду квитанцій про внесення сум на погашення кредиту також не надав .

Разом з тим судом встановлено, що відповідно п. 1.3 кредитного Договору позичальник повертає банку кредит не пізніше 04 листопада 2014 року. Згідно п. 7.2 Договору усі зміни та доповнення до цього Договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі та є невід'ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 1 угоди до Договору кредиту № 158/АК-2007 від 05 листопада 2007 року, яка була укладена 14 травня 2008 року між Відповідачем - 1 та позивачем у справі (надалі Угода) позичальник зобов'язується сплатити Банку кредит, нараховані проценти та комісію згідно Договору кредиту не пізніше 21 травня 2008 року. Згідно п. 2 Угоди ця Угода є невід'ємною частиною Договору кредиту " 158/АК-2007 від 05.11.2007 року.(а.с.16том № 1)

Оскільки Угодою, укладеною в травні 2008 року сторони змінили строк виконання основного зобов'язання за тілом кредиту, відсоткам та комісією до 21 травня 2008 року, тому саме з цієї дати почався перебіг строку, і сплив позовної давності відбувся 22 травня 2011 року. А позивач 16.12.2014 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за Договором, тобто із пропуском позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, апеляційний суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними. Висновок суду про звернення позивачем з позовом з пропуском строку позовної давності відповідає цим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності не закінчився так як боржник виконував свої зобов'язання до червня 2012 року, колегія суддів не приймає виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Угодою, укладеною в травні 2008 року сторони змінили строк виконання основного зобов'язання за тілом кредиту, відсоткам та комісією до 21 травня 2008 року, тому саме з цієї дати почався перебіг строку, який закінчився 22 травня 2011 року. А позивач 16.12.2014 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за Договором, тобто із пропуском позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Посилання на переривання строку позовної давності, апеляційний суд не приймає з огляду на наступне. В апеляційній скарзі представник банку вказав, що позовна давність перервалась, так як боржник 11 червня 2012 року здійснив часткове погашення за відсотками

Відповідно ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників. а також якщо предметом позову є лише частина вимоги право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судом встановлено, що в рахунок продажу предмету застави від імені Банку транспортного засобу Шевроле, 2007 р.в. д.н.з.НОМЕР_1, відповідачем ОСОБА_2 згідно заяви на переказ готявки від 26.04.2012 року ( а.с.91 т.3) ОСОБА_2 сплатила на рахунок АТ "КБ" "Експобанк" в рахунок погащення заборгованості за кредитним договором 65499,14 грн. Ці дії вчинені після закінчення строку позовної давності, а саме після 22 травня 2011 року.

Доводи позивача про те, що позовна давність переривалась сплатою коштів 19.12.2011 року та 11 червня 2012 року, після реалізації заставного майна, колегія суддів не приймає, так як вказані події відбувались після спливу позовної давності до пред'явлених позивачем вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України 29.03.2017 року у справі №6-1996цс16.

Доводи скарги в частині безпідставної відмови в стягненні неустойки, колегія не приймає, так як відповідно до ст.266 ЦК України із спливом строку позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог(стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Інші доводи на правильність постановленого рішення не впливають.

Суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги , сплачений позивачем, відповідачі не відшкодовують. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «Експобанк» Кашути ДмитраЄвгеновича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Повна постанова складена 27 лютого 2019 року.

Головуючий: Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

Іванченко М.М.