Номер провадження: 22-ц/813/844/19
Номер справи місцевого суду: 520/6488/17
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника МТП «Чорноморськ» - Музиченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року про повернення позовної заяви позивачеві (заявнику) по справі за позовом ОСОБА_4 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

06 червня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Морського торгівельного порту (далі - МТП) «Чорноморськ» та просив суд ухвалити рішення, яким у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р., ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.06 р. і його рішенням від 02.06.06 р., прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_4 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про поновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07).

Також у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язати МТП «Чорноморськ» скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення позивача на посаду ст. стивидора - заст. нач. складу; зобов'язати МТП «Чорноморськ» скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску його до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів.

У відповідності з п. 2.10 діючої «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», визнати недійсними записи №№22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видати позивачеві дублікат трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язати МТП «Чорноморськ» видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06.07.84 р. по ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітета ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою.

Крім того, у відповідності до ст.ст. 95 та 117 КЗпП, п. 4.1 «Інструкції», стягнути з МТП «Чорноморськ» на користь позивача заробітну плату, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р., не є предметом спору, та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Також просив стягнути з МТП «Чорноморськ» у відшкодування моральної шкоди 704620 (сімсот чотири тисячі шістсот двадцять) гривень 80 копійок.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2017 року ОСОБА_4 було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом до МТП «Чорноморськ», в частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 р.р., видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 39 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул.

В частині позовних вимог ОСОБА_4 до МТП «Чорноморськ» про відшкодування моральної шкоди, позовну заяву було повернуто (т.1, а.с.145-146).

Однак, постановою апеляційного суду Одеської області від 05.04.2018 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2017 року про відмову у відкритті провадження у справі в частині вимог і повернення заяви в частині вимог було скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі (т.1, а.с.211-212).

Проте, у хвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року було відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження у справі за його позовом до МТП «Чорноморськ» в частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів ОСОБА_4 до МТП «Чорноморськ» від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язання МТП «Чорноморськ» скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення ОСОБА_4 на посаду ст. стивидора - заст. нач. складу; зобов'язання МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; визнання недійсними записів №№22-24, які зроблені в трудовій книжці ОСОБА_4, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видачу ОСОБА_4 дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язання МТП «Чорноморськ» видати наказ про розірвання трудового договору з ОСОБА_4 від 06.07.84 р. за ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітета ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; стягнення з МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_4 заробітної плати, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В частині позовних вимог ОСОБА_4 до МТП «Чорноморськ» про відшкодування моральної шкоди, позовну заяву було залишено без руху та наданий термін для виправлення недоліків (т.1, а.с.228-232).

Вказану ухвалу суду від 02.05.2018 року про необхідність усунення недоліків позовної заяви про відшкодування моральної шкоди позивач ОСОБА_4 отримав 07.05.2018 року (т.1, а.с.234).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року вищевказану ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року було залишено без змін (т.2, а.с.49-53).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до МТП «Чорноморськ» про відшкодування моральної шкоди визнано не поданою та повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами через неусу3нення її недоліків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року, та постановлення нової, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Однак, до суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_4 не з'явився, будучи належним чином і завчасно повідомленим про час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив (т.2, а.с.115-116).

У зв'язку з цим, колегія суддів вирішила слухати справу у відсутність апелянта ОСОБА_4, за участю представника МТП «Чорноморськ», та на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що за подання позову про стягнення моральної шкоди, позивач має сплатити судовий збір у розмірі 8810 грн., про що зазначено в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 02.05.2018 року (т.1, а.с. 228-232), копію якої ОСОБА_4 отримав 07.05.2018 року (т.1, а.с.234).

Однак, враховуючи, що позивач ОСОБА_4 до 21.09.2018 року не усунув недоліки ухвали, які виразились в несплаті судового збору за подання до суду позову про відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовна заява в цій частині підлягає поверненню.

При цьому суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Посилання апелянта ОСОБА_4 на ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», на підставі якого він має бути звільнений від сплати судового збору, є безпідставним, оскільки вказана частина взагалі не регулює обставини щодо звільнення осіб від сплати судового збору.

Що стосується посилання апелянта на те, що трудовим законодавством не передбачений окремий розгляд вимог про стягнення моральної шкоди, а тому не може бути окремо сплачений і судовий збір, то вони також є безпідставними, так як позивач самостійно може обрати спосіб захисту своїх прав, у тому числі, шляхом пред'явлення окремого позову про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав.

При цьому, колегія суддів заявляє, що у відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються лише позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу про повернення позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди, постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року про повернення позовної заяви позивачеві залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.02.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра