Справа № 465/4451/19
пр.№ 2/464/1614/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

30.10.2019 Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретар судового засідання Бігун Ю.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі 5000 євро, 3 % річних в сумі 3603 грн. та понесених судових витрат, які складаються з 20 000 гривень витрат на правову допомогу та 768,40 грн. судового збору. Обґрунтовує позов тим, що 11 жовтня 2018 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 2000 євро на строк до 16.10.2018. Крім цього, 05.04.2019 укладено ще один договір позики, за умовами якого позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 3000 євро на строк до 15.02.2019. На неодноразові звернення позивача щодо повернення коштів після спливу терміну позики відповідач переконливо запевнював, що кошти будуть повернуті, однак на даний час відповідач своїх зобов`язань не виконав, гроші не повернув. Крім цього, у зв`язку з несвоєчасним поверненням суми позики позичальник зобов`язаний відповідно до ст.625 ЦК України сплатити суму боргу, а також 3 (три) відсотки річних від простроченої суми. Згідно розрахунку три відсотки річних становить 3603 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08 серпня 2019 року позовну заяву передано за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05 вересня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 17.09.2019 постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому, підтримують позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України та ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, заслухавши вступне слово позивача та представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 11.10.2018 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики, за яким останній позичив у позивача грошові кошти в сумі 2000 Євро. Відповідач власноручно написав розписку ОСОБА_1 про отримання у останнього 2000 Євро і взяв обов`язок до 18.00 год. 16.10.2018 їх повернути.

Крім цього, 05.04.2019 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики, за яким останній позичив у позивача грошові кошти в сумі 3000 Євро. Відповідач власноручно написав розписку ОСОБА_1 про отримання у останнього 3000 Євро і взяв обов`язок до 15.02.2019 їх повернути.

В тексті зазначених розписок від 11.10.2018 та 05.04.2019 міститься безумовне зобов`язання відповідача повернути отримані від позивача грошові кошти, а також підтвердження їх отримання (а.с.5,6).

На переконання суду, розписки, складені відповідачем, копії яких долучені до матеріалів справи, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, є борговими документами.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факти позичання коштів, його сином відповідачу.

Відповідно до змісту ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами позики належним чином не виконав та не повернув позивачу суму позики.

У відповідності до вимоги ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст.535 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Таким чином, наявність розписок у позивача без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього.

Частиною 1 ст.1050 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 3% річних по 1-й розписці в розмірі 1932 грн., 3% річних по 2-й розписці в розмірі 1671 грн., разом 3603 грн. Суд приймає вказані розрахунки як належні та допустимі докази.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем ОСОБА_3 порушено умови договорів позики та не виконано взятих за таким зобо`вязань, у добровільному порядку останній ухиляється від повернення позичальнику коштів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує роз`яснення, що містяться у п. 14 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з якими у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд прийшов наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Встановлено, що 25 липня 2019 року між позивачем та адвокатом Тимчук С.І. укладено угоду про надання правової допомоги. Відповідно до угоди за виконання роботи позивач зобов`язується оплатити послуги адвоката, вартість яких прописана у 3 розділі договору, однак будь-якого розрахунку понесених витрат, детального опису, акту виконаних робіт чи доказів сплати коштів за надання правничої допомоги суду не подано відповідності до ч. 3 ст. 136 ЦПК України. Тому у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст.509, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 12, 76, 89, 128, 141, 247, 258-259, 263, 265, 274-289, 351-356 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договорами позики у розмірі 5000 (п`ять тисяч) Євро, що на день ухвалення рішення становить еквівалентно 139 300 (сто тридцять дев`ять тисяч триста) гривень, 3% річних в сумі 3 603 ( три тисячі шістсот три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 гривень.

У стягненні з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Сихівським районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05.11.2019.

Суддя О.Ю.Горбань