Справа № 473/2809/19
РІШЕННЯ

іменем України

"05" листопада 2019 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без застосування звукозаписувальної техніки в залі суду м. Вознесенська цивільну справу № 473/2809/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

05.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором завдатку у розмірі 158 250 грн., в обґрунтування позову зазначила, що 07.10.2016 року вона уклала з відповідачем договір, відповідно до якого ОСОБА_2 , не пізніше 31.12.2016 року зобов`язаний продати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , при цьому домовилися про її ціну, яка складала 24 000 доларів США.

На підтвердження такої домовленості в якості авансу позивач передала ОСОБА_2 6000 доларів США, що було еквівалентно 157 200 гривням, а повний розрахунок відповідно до договору, повинен бути здійснений не пізніше 31.12.2016 року із розрахунку суми різниці в еквіваленті долара США на дату розрахунку.

Проте відповідач взяте на себе зобов`язання не виконує, на час звернення до суду квартиру позивачу не передав, чим фактично відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідач не бажає повертати отримані ним в якості авансу кошти, в зв`язку з цим позивач, посилаючись на положення ст. 570, 509, 655, 657 ЦК України, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь сплачені неї кошти, які є авансом в розмірі 158 250 грн. з урахуванням курсу долара на час звернення до суду та понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 15.07.2019 року позовну заяву прийнято та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 29.07.2019 року.

29.07.2019 року на електрону пошту суду надійшов зустрічний позов від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Величко М.М. до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення коштів за час володіння ним.

Крім того ним подано відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає зазначає, що ним отримано від позивача не аванс, а завдаток, що підтверджується безпосередньо договором від 07.10.2016 року, до того ж 12.12.2016 року ним ОСОБА_1 як за місцем реєстрації так і за місцем фактичного проживання було надіслано повідомлення про готовність укласти договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна і прибути до визначеного останньою нотаріуса, але воно було проігнороване. Повторне таке клопотання було надіслано позивачу 01.10.2018 року, яке також залишилось без реагування.

Відповідач зазначив, що відповідно до положень ст. 509,570-571, 610 ЦК України сума отримана ним від позивача є завдатком і має залишитись в нього, як кредитора, оскільки зобов`язання не виконане з вини саме позивача ОСОБА_1 (а.с. 21-32).

Ухвалою суду від 29.07.2019 року зустрічний позов відповідача ОСОБА_2 до позивача ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів повернуто заявнику (а.с. 39-40).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, від останнього до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судом повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами у зв`язку із відсутністю учасників процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, відповідно до ст. 13 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 07.10.2016 року позивач уклала з відповідачем договір завдатку відповідно до якого ОСОБА_2 , не пізніше 31.12.2016 року зобов`язаний продати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 при цьому домовилися про її ціну, яка складала 24 000 доларів США.

Сторони обумовили, що повний розрахунок буде проведений не пізніше 31.12.2016 року з урахуванням сплачених 157 200 грн., з урахуванням різниці за курсом долара США на час розрахунку.

Даний договір містить підтвердження, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 6000 доларів США, що було еквівалентно 157 200 гривням (а.с. 8-10).

На час розгляду справи в суді, зазначені кошти позивачу відповідач ОСОБА_2 не повернув з підстав зазначених у відзиві.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 Лук`яновичу на підставі свідоцтва про право власності від 07.02.2001 року, про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с. 56-58).

Відповідно до передбаченого ст. 12 ЦПК України принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст. 76-82 ЦПК України.

Разом з тим, обов`язок щодо доказування не є безмежним, обставини, визнані сторонами, або іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

За такого, враховуючи, відсутність будь яких застережень з цього приводу наведених у позові обставин внаслідок помилки, обману, насильства, погрози тощо, підстав для неприйняття визнання відповідачем вищевказаних обставин суд не вбачає.

Також, в судовому засіданні встановлено, що оформлення договору купівлі - продажу в передбаченому законом порядку не відбулося та жодна з сторін цього не бажає, що вбачається з заяв обох сторін.

Вказані правовідносини регулюються нормами відповідної частини ст. 570 ЦК України, при цьому передані кошти в залежності від обставин справи можуть підпадати під поняття «завдаток» або «аванс».

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 13 цього Кодексу, в тому числі з договорів та інших правочинів, зокрема договору купівлі-продажу.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст. 655 ЦК України).

Так відповідно до положень ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Договір купівлі - продажу житлового будинку та іншого нерухомого майна укладається обов`язково в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657 ЦК).

В разі недодержання цих вимог договір вважається нікчемним (ч. 1ст. 220 ЦК України).

Тобто, правовідносини при здійсненні оплатної передачі нерухомого майна його власником за грошові кошти іншій особі, а також відповідні наслідки цих правовідносин виникають лише після укладення в письмовій формі договору купівлі - продажу, його нотаріального посвідчення.

Тому й поняття «завдаток» та його наслідки виникають лише в тому випадку, якщо між особами було укладено договір відповідно до вимог чинного законодавства, але він не виконується з вини якоїсь із сторін або в разі, якщо сторонами укладено окремий договір про завдаток в тій же формі, в якій повинен укладатися основний договір.

У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили та не уклали в належній формі окремий договір про завдаток, сплачені в рахунок виконання договору платежі, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Посилання відповідача щодо повідомлення ОСОБА_1 відносно наміру укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна і готовність оформили правочин нотаріально відповідач належним чином не підтвердив в порушення положень ст. 76-83 ЦПК України, оскільки надані ним повідомлення, які начебто надсилались ним позивачу двічі за двома адресами ( а.с. 25-30) станом на час розгляду справи в системі поштових відправлень Укрпошти не зареєстровані.

У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили та не уклали в належній формі окремий договір про завдаток, сплачені в рахунок виконання договору платежі, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

В постанові від 22 листопада 2018 року у цивільній справі № 643/9459/17 Верховний Суд у подібній ситуації, яка розглядається, висловив наступний правовий висновок: оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу, тому висновок суду апеляційної інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення авансу є вірним.

В судовому засіданні встановлено, що сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу квартири у зв`язку з цим позивач передав відповідачу кошти в загальному розмірі 6000 доларів США.

При цьому сторони не уклали та не оформили договір купівлі - продажу будинку за формою, передбаченою ст. 657 ЦК України, відповідач не є власником квартири АДРЕСА_1 ( копія довіреності на представництво інтересів ОСОБА_4 відповідачем суду не надавалась).

Також встановлено, що відповідач не повернув отриманого.

За таких обставин передані позивачем відповідачу кошти вважаються авансом та підлягають поверненню в тому розмірі, в якому вони надавались.

Вказане повністю узгоджується з положеннями ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За встановлених обставин, отримані відповідачем в якості авансу кошти повинні бути повернуті власнику в тому розмірі, в якому вони надавались.

Згідно ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Вимога позивача про стягнення коштів в національній валюті України (гривні) відповідає положенням ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, згідно якої грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Тому, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню аванс в розмірі 158 250 грн. (6000 доларів США (сума авансу) х 26,3750 грн. (курс долара США до офіційної валюти України (гривні) на час звернення позивача до суду).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню й понесені останньою судові витрати (згідно задоволених вимог), а саме 1582.50 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4- 5, 12-13, 76, 133, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 158 250 (сто п`ятдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят) грн., судові витрати в розмірі 1582 (тисяча п`ятсот вісімдесят дві) грн. 50 коп., а всього 159 832 ( сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять дві) гривні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 .

Суддя Висоцька Г.А.