Справа № 296/316/12-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Івашко Т.А.,

позивача ОСОБА_1,

прокурора Ільченко П.Л.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 комітету Житомирської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

В с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просять визнати право спільної часткової власності за ОСОБА_1 в 1/2 та ОСОБА_3 в 1/2 на прибудову до належної їм частини будинку №63 по вул. Б.Тена в м. Житомирі, яка складається з приміщень А-3 (вітальня площею 20,9 кв.м., кухня площею 6,1 кв.м., санвузол площею 3,7 кв.м.) та А-4 (кімната площею 26,3 кв.м., коридор площею 6,1 кв.м., кімната 20,7 кв.м.) та для здійснення реєстрації права спільної часткової власності зобовязати Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області надати декларацію про готовність обєкту до експлуатації.

В обґрунтування вказаних вимог позивачі зазначили, що вони являються подружжям, і у приватній власності ОСОБА_1 знаходиться 171/800 частин жилого будинку №63 по вулиці Б. Тена в місті Житомирі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.1988 року та договорів дарування від 07.07.1995 року.

У 1995 році співвласники будинку №63 по вулиці Б.Тена в місті Житомирі написали заяви про те, що вони не проти будівництва позивачами добудови до належної останнім частини будинку №63 по вулиці Б.Тена. Вказані заяви були подані до відділу архітектури та будівництва Житомирської міської ради. Після отримання погодження від співвласників будинку № 63 по вулиці Б.Тена в місті Житомирі, позивачі почали підготовку до будівництва.

09.10.1996 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира за ОСОБА_1 було визнано право власності на 26/100 ідеальних часток в будинку №63 по вулиці Б.Тена в місті Житомирі. На підставі висновку експерта, ОСОБА_1 було виділено приміщення «3-2» жилу кімнату площею 19,3 м2, 1/2 частину туалету та огорожі.

29.01.1997 року рішенням Корольовського районного суду міста Житомира було розділено між співвласниками будинковолодіння земельну ділянку, розташовану за адресою: місто Житомир, вулиця Б. Тена, 63, за варіантом 1-В технічної експертизи, і ОСОБА_1 було виділено 156 м2 вказаної земельної ділянки.

На підставі вищевказаних рішень судів і згоди співвласників будинку, на земельній ділянці, яка прилягає до частини будинку позивачів, останні почали будівництво прибудови, яка складається з приміщень А3 (вітальня площею 20, 9 м2, кухня площею 6,1 м2, санвузол площею 3,7 м2).

Вказана прибудова була зареєстрована в органах БТІ в 2007 року. Підтвердженням чого є технічний паспорт від 2007 року.

Прибудова до частини будинку позивачів була пов'язана з тим, що у виділеній частині будинку (приміщення «3-2», жила кімната, площею 19,3 м2) були відсутні технічні приміщення, без яких не можлива експлуатація приміщення. Тому позивачі шляхом прибудови побудували кухню, санвузол та вітальню (приміщення А3).

В подальшому позивачами було здійснено перепланування горища будинку під дві жилі кімнати (кімната, площею 26,3 м2; коридор, площею 6,1 м2; кімната 20,7 м2). Вказане переобладнання було здійснено у зв'язку з тим, що позивачі та їх син проживали весь час в переобладнаному хліву біля будинку, який знаходиться в аварійному стані і є непридатним для проживання.

Прибудова до частини будинку позивачів № 63 по вулиці Б. Тена в місті Житомирі та перепланування горища були побудовані позивачами за власні кошти на підтвердженням чого останніми надані довідки, квитанції та накладні.

Вказана прибудова до будинку та перепланування горища будинку позивачі вважають спільною сумісною власністю, оскільки є подружжям і будівництво здійснювали за спільні кошти. Нерухоме майно збудовано позивачами без належного дозволу і затвердженого проекту, в зв'язку з чим є самочинним будівництвом. При цьому позивачі вказують, що самочинно збудована прибудова до належної їм частини будинку №63 по вулиці Б. Тена в місті Житомирі не порушує права інших співвласників будинку та збудована в межах прилеглої до їх частини будинку земельної ділянки.

В листопаді 2009 року позивачі зверталися до Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» із замовленням на проведення поточної інвентаризації прибудови до належної їм частини будинку №63 по вулиці Б. Тена в місті Житомирі для надання витягу з реєстру прав власності. За їх зверненням КП «ЖОМБТІ» було проведено інвентаризацію будинку №63 по вулиці Б. Тена в місті Житомирі, зроблено експлікацію приміщень будинку та видано технічний паспорт на вказане будинковолодіння.

У даному технічному паспорті відображені самовільно збудовані позивачами прибудови, а саме: приміщення А3 (вітальня, площею 20,9 м2; кухня, площею 6,1 м2; санвузол, площею 3,7 м2) та А4 (кімната, площею 26,3 м2; коридор, площею 6,1 м2; кімната 20,7 м2).

Однак при зверненні до виконкому Житомирської міськради з проханням оформити право власності на прибудову до належної позивачам частини будинку №63 по вулиці Б. Тена в місті Житомирі, їм було відмовлено у прийнятті в експлуатацію вищевказаних прибудов, чим, на думку позивачів, порушено їх права як власників нерухомості, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 03.11.2017 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 04.07.2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

28.08.2018 року від відповідача ОСОБА_4 комітету Житомирської міської ради до суду було подано відзив на позовну заяву (а.с.123-125 ОСОБА_5 3).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, однак в останнє судове засідання позивач не зявилася.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 комітету Житомирської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову.

Представник Виконкому Житомирської міськради надав суду письмову заяву у якій, через зайнятість у іншому судовому процесі, просив дану справу розглянути у його відсутність та відмовити у заявленому позові за безпідставністю.

Представник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки представника суду не сповіщено.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини справи, обєктивно розглянувши докази, які мають значення для справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 18 січня 1988 року ОСОБА_1 успадкував після смерті свого батька 1/4 частину житлового будинку в м. Житомирі по вул. ХХІІ зїзду КПРС №63. Частина, а саме 57/200 жилого будинку належала померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для забудови у розмірі 594 кв.м. (а.с.11 ОСОБА_5 1).

07 липня 1995 року ОСОБА_1 прийняв на підставі договору дарування від своєї матері і ОСОБА_5 57/800 частин цього будинку (а.с.13-14,18 ОСОБА_5 1).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 1996 року проведено розподіл будинку за зазначеною адресою та визнано за ОСОБА_1 право власності на 26/100 ідеальних долей цього будинку та виділено йому приміщення 3-2 жилою площею 19,3 кв.м. та 1/2 частину туалету і огорожі (а.с.23-24 ОСОБА_5 1).

29 січня 1997 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира проведено розподіл земельної ділянки площею 594 кв.м. між співвласниками будинку, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 На підставі проведеної технічної експертизи позивачу виділено земельну ділянку площею 156 кв.м., утворено двір загального користування. Дана земельна ділянка ОСОБА_1 прилягає до його частини будинку.

Отже, земельна ділянка ОСОБА_1 виділена із земельної ділянки площею 594 кв.м., яка мала цільове використання, а саме для будівництва житлового будинку, а відтак він є користувачем її.

04 червня 1995 року та 07 червня 1995 року співвласники цього будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у своїх заявах до архітектури м. Житомира не заперечили про початок будівництва ОСОБА_1 необхідних йому житлових приміщень (а.с.21-22 ОСОБА_5 1).

У своїй довідці АТ «Вібросепаратор» зазначило, що ОСОБА_1 у 1994 році виділялися кошти для будівництва житла, а також у рахунок заробітної плати надавалися будівельні матеріали (а.с.28 ОСОБА_5 1).

З наданих позивачем копій фінансових документів убачається, що він із 1994 року придбавав за власні кошти будівельні матеріали (а.с.29-68 ОСОБА_5 1).

Разом з тим будівництво ОСОБА_1 розпочав без належного дозволу та проектної документації.

15 травня 2012 року «НДІ проектреконструкція» філіал «Житомиркомундорпроект» здійснив технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж прибудови, здійсненої ОСОБА_1 За висновком проведеного обстеження встановлено, що будівництво розпочато у період з 1995 року по 01.01.2008 року. Житлова площа прибудови становить 66,3 кв.м., а загальна 103,1 кв.м.. Дана прибудова і надбудова відповідає надійності та безпечної експлуатації і можливість її подальшої безпечної експлуатації (а.с.156-164 ОСОБА_5 1).

Відтак самочинна прибудова є закінчена будівництвом.

Опалення прибудови позивача здійснюється 2-контурним котлом на підставі робочого проекту, який був виданий ПАТ «Житомиргаз» та відповідає санітарно-екологічним нормам, що стверджується висновком державної санітарно-епідеологічної експертизи (а.с.117-128).

Згідно ст. 41 Конституції України право власності здобувається в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий обєкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

За змістом ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво обєкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку ст. 331 ЦК України.

Спірна земельна ділянка надавалась у безстрокове користування батьку ОСОБА_1

З дозволу №17 від 20.01.1959 року вбачається, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м. Житомира надає дозвіл на проведення будівельних робіт (а.с.170 ОСОБА_5 3).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначаєте, через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 У України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним.

Водночас згідно із ч. З ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення ч. 1 ст. 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості.

Як вбачається зі звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта, а саме прибудови житлових та побутових приміщень до житлового будинку по вул. Б.Тена, 63 в м. Житомирі, за результатами проведення технічного обстеження обєкта прибудова з надбудовою житлових та побутових приміщень до житлового будинку по вул. Б.Тена, 63 в м. Житомирі, забудовник ОСОБА_1, встановлено його відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації і можливість його подальшої безпечної експлуатації (а.с.156-160 ОСОБА_5 1).

За результатами проведеного дослідження від 31.03.2017 року № 513/03-2017, встановлено, що самочинно побудована прибудова (літ. «А-3») та прибудова (літ. «А-4») по вул. Б.Тена, 63 у м. Житомирі, які складається із наступних приміщень: №3-1 Вітальня (площею 20,9 кв.м), №3-3 Кухня (площею 6,1 кв.м), №3-4 Санвузол (площею 3,7 кв.м), №3-5 Кімната (площею 26,3 кв.м), №3-6 Коридор (площею 6,1 кв.м), №3-7 Кімната (площею 20,7 кв.м): розташовані в межах присадибної земельної ділянки по вул. Б.Тена, 63 у м. Житомирі; розташування відносно меж фактичного землекористування забезпечує можливість догляду і здійснення їх поточного ремонту (а.с. 17-25 ОСОБА_5 3).

Доводи відповідача про те, що дане будівництво порушує права інших співвласників, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не зазначено які саме права цих осіб були порушені позивачем. Крім того на початку будівництва зазначені особи не були співвласниками житлового будинку.

Безпідставним є також доводи про те, що діями ОСОБА_1 порушуються права власника земельної ділянки, а саме Житомирської міської ради, оскільки земельна ділянка перебуває у користуванні позивача, яка раніше була виділена його батьку саме для будівництва житлового будинку та не вилучалася у нього.

Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги позивача з приводу зобовязання Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області надати декларацію про готовність обєкту до експлуатації, оскільки дана вимога повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 11, 16, 328, 376 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 89, 95, 259, 263, 265, 272 ЦПК України суд,-

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати право спільної часткової власності за ОСОБА_1 в 1/2 та ОСОБА_3 в 1/2 на прибудову до належної їм частини будинку №63 по вул. Б.Тена в м. Житомирі, яка складається з приміщень А-3 (вітальня площею 20,9 кв.м., кухня площею 6,1 кв.м., санвузол площею 3,7 кв.м.) та А-4 (кімната площею 26,3 кв.м., коридор площею 6,1 кв.м., кімната 20,7 кв.м.).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Ю. І. Драч