Справа № 761/7781/16-ц
Провадження № 4-с/761/156/2019
У Х В А Л А

21 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мальцева Д.О.

за участю секретаря Чугаєва І.В.

представник скаржника ОСОБА_1

представник заінтересованої особи

(стягувача) Ушакова Т.Е.

Представник заінтересованої особи

(ВДВС) Башинський Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 заінтересовані особи ПрАТ «Консалтингова група «Агро-Експерт», старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ м. Києва, ПуАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання дій та бездіяльності старшого державного виконавця протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - скаржник, боржник) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ м. Києва (далі по тексту - державний виконавець), стягувач- Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі по тексту - стягувач, Банк), заінтересована особа - Приватне підприємство «Консалтингова група «АРГО-ЕКСПЕРТ», відповідно до якої просила визнати дії та бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 54194338 в частині визначення вартості нерухомого майна та передання його на реалізацію, незаконними та визнати протиправним звіт про незалежну оцінку вартості майна, проведеного ПП «Консалтингова група «АРГО-ЕКСПЕРТ».

Скарга обґрунтована тим, що виконанні у державного виконавця перебуває зведене виконавче провадження № 54194338 щодо примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2016 про стягнення із скаржника на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 772 885, 28 грн. та примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2018 про стягнення із скаржника на користь Банку заборгованості по відсоткам та пені. В процесі виконання рішення суду було реалізоване майно боржника на суму 1 074 624, 00 грн. Разом з тим, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження скаржник виявила порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» в частині проведення опису та оцінки майна, належного скаржнику. Так, постанова державного виконавця, відповідно до якої було здійснено опис та арешт майна скаржника від 21.09.2017 відсутня в Автоматизованій системі виконавчого провадження. Крім того, постанова державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності також винесена з порушенням строку на самостійне визначення вартості майна, в порушення вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Також заявка на реалізацію майна не містить відомостей, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Також державним виконавцем не було надіслано повідомлення про результати визначення вартості та оцінки майна стягувача. З огляду на вищевикладене, скаржник вважає, що державним виконавцем було допущено бездіяльність, що призвело до порушення прав скаржника на оскарження звіту про оцінку її майна у зв`язку з чим остання звернулась до суду з вказаною скаргою.

Представник стягувача в своїх запереченнях просив відмовити в задоволенні скарги. Зазначив, що вказана скарга є проявом незгоди скаржника з наслідками виконавчого провадження і фактом реалізації майна. Так, скаржник оскаржує дії виконавця і звіт про оцінку майна, які є процесуальними діями, обов`язковими для вчинення виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що права скаржника були якимось чином порушені державним виконавцем.

Державний виконавець в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

09.07.2019 ухвалою суду скаргу призначено до розгляду.

28.08.2019 від представника стягувача надійшли письмові заперечення.

28.08.2019 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника стягувача про витребування доказів у ДП «СЕТАМ».

27.09.2019 від представника стягувача надійшли додаткові заперечення.

27.09.2019 ухвалою суду застосовані заходи процесуального примусу у відповідності ст. 148 ЦПК України.

27.09.2019 ухвалою суду виправлено описку у ухвалі суду від 27.09.2019.

21.10.2019 в судовому засіданні до матеріалів справи державним виконавцем надано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження.

21.10.2019 від представника стягувача надійшли додаткові пояснення.

21.10.2019 від представника скаржника надійшли пояснення щодо скарги.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, відповідно до ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавець зобов`язаний:1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В судовому засіданні встановлено, що

На виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ м. Києва перебувало виконавче провадження № 54194338 з виконання виконавчого листа № 761/7781/16-ц виданий Шевченківським районним судом м. Києва 25.05.2017 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 772 885, 28 грн. та судового збору.

23.06.2017 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавче провадження ВП № 54194338.

Вказана постанова отримана скаржником наручно 11.10.2017.

27.06.2017 державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника

Вказана постанова отримана скаржником наручно 11.10.2017.

21.09.2017 державний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постановою було описане наступне майно: квартира двокімнатна, площею 85 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана постанова отримана скаржником наручно 11.10.2017.

10.11.2017 представник стягувача звернувся до державного виконавця із заявою про призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Юкрейніан Апрейзен».

26.12.2017 державний виконавець звернувся з Вимогою до ОСББ «Перемога 131-А», якою зобов`язав ОСББ надати інформаційну довідку, експлікацію поверхневого плану приміщення та копію правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 .

26.12.2017 державний виконавець звернувся з Вимогою до КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», якою зобов`язав КП КМ БТІ надати інформаційну довідку, експлікацію поверхневого плану приміщення та копію правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 .

19.01.2018 державний виконавець звернувся із Запитами до Приватного нотаріуса Рисс М.О.,ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія Інтербудінвест» щодо надання інформації про наявність будь-якого майна у ОСОБА_3 та належним чином завірених копій документів, на підставі яких виникло вказане право власності.

19.01.2018 державний виконавець звернувся з Вимогою до Святошинської РДА , якою зобов`язав Адміністрацію надати витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

22.01.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна скаржника в межах суми звернення стягнення.

05.02.2018 від КП КМ БТІ надійшла відповідь за № 062/14-789 (И-2018) на Вимогу від 26.12.2017.

02.03.2018 державний виконавець виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме Приватне підприємство «Консалтингова група «АРГО-ЕКСПРЕС», на яке покладено обов`язок надати експертну оцінку вартості арештованого майна.

Вказана постанова отримана скаржником наручно 30.03.2018.

12.04.2018 державним виконавцем складено Акт, відповідно до якого призначено відповідального за зберігання арештованого майна (квартири).

07.05.2018 від приватного нотаріуса надійшла відповідь № 20/01-16 від 03.05.2018 на запит державного виконавця від 19.01.2018.

17.09.2018 суб`єктом оціночної діяльності - експертом ПП «Консалтингова група «АРГО-ЕКСПЕРТ» Ковтюх Н.П. (Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 477 від 23.12.2006, посвідчення про підвищення кваліфікації МФ № 1859 - ПК від 14.032018) складено Висновок про вартість майна: двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є скаржник.

Відповідно до вказаного Висновку, ринкова вартість квартири становить 1 158 000, 00 грн.

Висновок отриманий державним виконавцем 25.09.2018.

26.09.2018 державним виконавцем сторонам виконавчого провадження надіслано Повідомлення про результати визначення вартості оцінки арештованого майна по ВП № 54194338.

01.10.2018 державним виконавцем було складено Акт про неможливість виконання рішення суду в інший спосіб, окрім реалізації арештованого нерухомого майна боржника через відсутність доходів та будь-якого іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

1910.2018 та 25.10.2018 від представника стягувача надійшло повідомлення про відсутність заперечень щодо визначеної вартості майна.

04.12.2018 від ДП «СЕТАМ» до Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві надійшов супровідний лист за № 10716/18-18-18, яким державного виконавця повідомлено про відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів (р.№ лота 311463, квартира АДРЕСА_1 , дата та час проведення - 28.11.2018 о 90:00, початкова ціна продажу майна - 1 158 000, 00 грн).

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до Протоколу проведення електронних торгів № 372438, торги не відбулись, про що ДП «СЕТАМ» 04.12.2018 листом повідомило державного виконавця.

Відповідно до Протоколу про проведення електронних торгів № 381745, торги відбулись 11.01.2019, ціна продажу лота (квартира АДРЕСА_1 з приміткою «ІПОТЕКА») - 1 074 624, 00 грн.

Крім того, 11.01.2019 державний виконавець виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП № 54194338, а саме виконавчих проваджень ВП № 54194338, № 58031358 щодо боржника ОСОБА_3

29.01.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 54194338 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання..

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Згідно з положеннями ч.1-4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи - сторони виконавчого провадження у разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Разом із тим, у Постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №914/881/17 вказано, що системний аналіз ч.4 ст.3, ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.12, ст.32, ст.33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Так, скаржник, обґрунтовуючи свою скаргу, зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 12.04.2019 виявила порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» в частині проведення опису та оцінки майна, належного скаржнику, оскільки постанова державного виконавця, відповідно до якої було здійснено опис та арешт майна скаржника від 21.09.2017 відсутня в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Скаржник також вказує, що постанова державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 02.03.2018 була винесена пізніше встановленого законом десятиденного строку з моменту арешту майн, при цьому арешт на майно не накладався.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, постанова про опис та арешт майна скаржника від 21.09.2017 наявна в матеріалах виконавчого провадження та була скаржником наручно 11.10.2017. Будь-яких зауважень до постанови скаржник не подавала державному виконавцю, в судовому порядку не оскаржувала.

Крім того, постанову державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 02.03.2018 скаржник також отримала наручно 30.03.2018. Матеріали справи не містять доказів того, що скаржником подавались державному виконавцю будь-які зауваження стосовно зазначеної постанови, чи доказів оскарження зазначеної постанови, як не містять доказів і того, що сторони виконавчого провадження у десятиденний строк з дня винесення постанови від 27.09.2017 було здійснено визначення вартості майна боржника за взаємною згодою.

При цьому, доказів того, що постанова винесена з порушенням встановлених ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» до матеріалів справи також не надано.

Твердження скаржника про те, що державним виконавцем було порушено вимоги щодо оформлення заявки, встановленої Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ від 29.09.2016 № 2831/5, зокрема, не вказано форму реалізації арештованого, вид майна, фото- та відеоматеріали суд також не бере до уваги з огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону, реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

За таких обставин, та обставина, що в заявці державного виконавця не вказано про форму реалізації арештованого майна не свідчить про невідповідність заявки вимогам Порядку, оскільки реалізація нерухомого майна у відповідності до ч. 2 ст. 61 Закону, здійснюється виключно шляхом електронних торгів. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна незалежно від вартості такого майна.

Інших доказів невідповідності заявки державного виконавця на реалізацію арештованого майна вимогам Порядку, до матеріалів справи не надано.

Також суд не приймає до уваги посилання скаржника на те, що останній не було надіслано повідомлення про результати визначення вартості та оцінки майна останньої, оскільки в матеріалах справи наявне таке повідомлення. При цьому, скаржнику було відомо про те, що проводиться реалізація арештованого майна, разом з тим, остання не зверталась до державного виконавця з відповідними заявами щодо направлення поштової кореспонденції на іншу, ніж вказана у виконавчому документі, адресу, чи іншими засобами зв`язку.

Крім того, об`єднання 11.01.2019 державним виконавцем виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП № 54194338 також не може свідчити про будь-яке порушення прав скаржника під час визначення вартості арештованого та реалізованого майна.

Відтак, в судовому засіданні наявними в матеріалах справи доказами не підтвердилась та обставина, що дії та бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ м. Києва в частині визначення вартості арештованого майна є протиправними та що останній допустив порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також низки інших нормативно-правових актів, що призвело до порушення прав скаржника.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 заінтересовані особи ПрАТ «Консалтингова група «Агро-Експерт», старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ м. Києва, ПуАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання дій та бездіяльності старшого державного виконавця у виконавчому провадженні № 54194338 у частині визначення вартості нерухомого майна, передання його на реалізацію, незаконними та визнання протиправним звіту про незалежну оцінку майна - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 25.10.2019.

Суддя: