Справа № 266/6989/18
Провадження№ 2/266/251/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21 лютого 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Федотової В.М. за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, вказуючи на те, що 18.06.2014 року відповідач взяв позику у неї в розмірі 3000 доларів США, готівкою строком повернення протягом 30 місяців з дня видачі розписки не менш ніж 100 доларів США щомісячно. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 20.05.2015 року з ОСОБА_3І на користь ОСОБА_4 стягнуто суму заборгованості за договором позики від 18.06.2014 року, за період часу з липня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 17000 грн, що на момент подачі позову становило 800 доларів США. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 62150 грн., що еквівалентно 2200 доларів США та судові витрати.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала заявою в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, судовою повісткою та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі та заперечень на позов до суду не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно дост.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно дост.76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими,речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ст.77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що згідно договору позики грошей від 18.06.2014 року, шляхом видачі розписки ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 позику в сумі 3000 доларів США, строком повернення протягом 30 місяців з дня видачі розписки, частками по 100 доларів США щомісячно (а.с.7).

Згідно рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 29 червня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 змінено прізвище на ОСОБА_2. (а.с.8).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 20.05.2015 року з ОСОБА_3І на користь ОСОБА_4 стягнуто суму заборгованості за договором позики від 18.06.2014 року, за період часу з липня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 17000 грн, що на момент подачі позову становило 800 доларів США. (ас. 25-26).

Надавши кошти, ОСОБА_2 виконала свої зобов'язання, але ОСОБА_3 своїх зобов'язань по поверненню суми позики не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 2200 доларів США.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в порушення умов договору, затримав сплату частини суми позики і має заборгованість за позикою в сумі 2200 доларів США.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 набула право вимагати від ОСОБА_3 повернення несплаченої частини позики, тобто 2200 доларів США. А позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається з інформації про котирування іноземних валют, НБУ встановив офіційний курс гривні до долару США 28.11.2018 року в розмірі 28,25 гривень за 100 доларів США.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за договором позики становить 2200 доларів США, що еквівалентна за курсом НБУ 62150 гривень.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, (іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2) суму заборгованості за договором позики від 18.06.2014 року за період часу з березня 2015 в розмірі 62150,00 гривень, що еквівалентно 2200 доларам США.

Стягнути з ОСОБА_3, (іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Суддя: Федотова В. М.