Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1848/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в котрому зазначено, що 08.07.2009 року було зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-ОК №059953 та зроблено відповідний актовий запис № 69. Від цього шлюбу у сторін по справі є спільний син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час син є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Національному університеті державної фіскальної служби України та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. На даний час ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться повністю на утриманні матері, яка не може в повному обсязі забезпечити потреби спільного з відповідачем сина. Враховуючи викладенепросила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина у розмірі ј частини усіх видів його заробітку до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та зазначила, що вона сама виховує дитину, яка є інвалідом ІІІ групи та потребує коштів якдля належного харчування, так і коштів для придбання одягу, взуття, проїзду до навчального закладу, відповідних канцелярських виробів, а також коштів на лікування та навачння. При цьому, відповідач сплачує кошти за начання сина за 6 місяців відповідного року, а інші 6 місяців сплачує вона. Сторони по справі проживають окремо, мають різні бюджети. Позивачка на праві власності не має нерухомого та рухомого майна.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та вказав, що їх спільний позивачкою син ОСОБА_4 зареєстрований в будинку, який належить його матері (бабусі ОСОБА_3) та в данному будинку проживає він з дружиною та їх спільною малолітньою дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і син дружини від попереднього шлюбу. ОСОБА_3 проходив лікування та отримав посвідчення людини з інвалідністю з дитинства та перебуває на обліку в Яготинському УСЗН і отримує пенсію за інвалідністю. Син ОСОБА_4 майже щотижня на вихідні приїзджає до нього та до його батьків (його дідуся і бабусі). Для сина він придбав мобільний телефон та ноутбук і він особисто відвозив сина до м. Ірпінь на навчання. За усною домовленістю з відповідачкою за навчання сина вони платять порівну. Кошти на оплату за навчання сина за перший семестр 2017 та 2018 роки були надані ним. До 22.08.2018 року ОСОБА_3 був неповнолітнім, а тому кошти, які сплачувала позивачка за навчання сина за другий семестр 2017-2018 року це сплачені ним аліменти. Не має нерухомого та рухомого майна. Просить стягувати з нього аліменти на користь позивачки на утримання їхнього спільного сина в розмірі 1 000 гривень.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В силу ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз"яснення, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто, для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст..28, 29 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави учасниці визнають право дитини на освіту, із метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: заохочують розвиток здібностей різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безоплатної освіти і надання у випадку необхідності фінансової допомоги; забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти і професійної підготовки для всіх дітей. Освіта повинна біти спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових, фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Обєднаних Націй, підготовка дитини; підготовка дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності, етнічними, національними …

В судовому засіданні встановлено, що строни перебюували в зареєстрвоаному шлюбі, котрий розірвали 08 липня 2009 року (а.с. 12, 38) та від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-8, 9), який є інвалідом з дитинства (а.с. 3) і продовжує навчатись у Національному університеті державної фіскальної служби України (а.с. 11, 13, 4). Позивачкою сплачено за навчання сина (а.с.14-20). З будинкової книжки (а.с. 32-33) вбачається, що за адресою м. Яготин Київської області вул. Переяслівська, 19 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З акту обстеження житлових умов (а.с. 34, 10) вбачається, що в будинку за адресою м. Яготин Київської області вул. Переяслівська, 19 проживають ОСОБА_2 (а.с. 38), його дружина ОСОБА_7 (а.с. 35), їх донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с. 36), син дружини від першого шлюбу ОСОБА_8, а у період канікул та періодично на вихідні дні до родини приїжджає син ОСОБА_2 від першого шлюбу ОСОБА_3, який зареєстрований в даному будинку (а.с. 10). З довідки від 14.01.2019 року (а.с. 50) вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Фірма Медіком» та отримує заробітну плату в середньому розмірі 10 524 грн.. З довідки від 10.01.2019 року (а.с. 54) вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді старшого інспектора-чергового в Національній поліції України та отримує заробітну плату в середньому розмірі 9 485 грн.. Відповідач має на своєму утриманні малолітню доньку від іншого шлюбу (а.с. 25-26, 32). Відповідачем сплачувалось за навчання сина (а.с.37).

Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я, наявність утриманців, вимоги ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.182, 183 СК України, а також те, що відповідач працює та має можливість сплачувати аліменти, і надавати матеріальну допомогу сину. При цьому, враховуючи розмір аліментів та крайню межу мінімального розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, а також те, що незалежно від форми навчання визначений обовязок батьків утримувати повнолітню дитину, яка навчається, а сплачені кошти за навачання відповідачем не становлять того розміру коштів, які є необхідним для сплати дитині відповідного віку з урахуванням викладеного. Крім цього, СК України передбачає стягнення витрат на навчання.

Щодо тверджень відповідача з приводу стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, то ст..184 СК України, передбачає таке стягнення аліментів лише у разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а як вбачається з матеріалів справи, то відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід.

А тому, за таких обставин, з відповідача на утримання повнолітнього сина необхідно стягнути аліменти у розмірі ј частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які слід стягнути на період навчання дитини до досягнення ним двадцяти трьох років, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку повнолітнього сина.

Керуючись ст. ст.12, 258-259, 265, 268, 354, 141 ЦПК України, ст.ст.182, 199 - 200, 191, 141, 150, 198 Сімейного Кодексу України, Конвенцією про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5,працюючого старшим інспектором-черговим Головного управління національної поліції, Національна поліція України, аліменти на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6 1 АДРЕСА_1, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1/4 частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення ним двадцяти трьох років на час навчання.

В межах стягнення платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 01 березня 2019 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.