П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 564/1780/17

Провадження № 22-ц/4815/237/19

Головуючий у суді першої інстанції: Грипіч Л.А.

Місце, дата і час проголошення рішення: м. Костопіль

Рівненської області о 15 год. 04 хв. 09.11.2018

Повний текст рішення складено: 20.11.2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів";

відповідач 1: ОСОБА_2;

відповідач 2: ОСОБА_3;

представники учасників справи (в суді першої інстанції):

позивача: Філь Богдан Михайлович;

відповідача 1: адвокат Остапенко Володимир Сергійович;

за участі ( в апеляційному суді): представників сторін - адвокатів Мочульського Л.Б. і Остапенка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку "Львів" - адвоката Мочульського Любомира Богдановича на рішення Костопільського районного суду від 09 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку "Львів" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року в суд звернулося Публічне акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк "Львів" (далі - ПАТ АКБ "Львів" або банк) з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 прострочено зобов'язання за кредитним договором №45094/2011/64к від 20 червня 2011 року, внаслідок чого утворилася заборгованість загальною сумою у 345 143, 85 гривень. Рішенням суду від 28 травня 2013 року, що набрало законної сили, зазначену суму боргу стягнуто з позичальника на користь банку. На день звернення до суду дане рішення не виконане.

Кредитні зобов'язання ОСОБА_3 перед кредитодавцем забезпечено заставою належного йому на праві власності автомобіля Lexus LS 460, 2007 р.в., шасі НОМЕР_6, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1. Того ж дня, коли видано кредит, між сторонами було відповідний забезпечувальний договір, який посвідчений нотаріально.

Під час примусового виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про розшук вказаного автомобіля. Було з'ясовано, що обтяжений транспортний засіб протягом 2014-2015 років двічі незаконно змінив свого власника, внаслідок чого останню реєстрацію титульного права здійснено на ОСОБА_2

Ухвалою судді Костопільського районного суду від 13 вересня 2017 року відкрито провадження у справі за зазначеним позовом і призначено її до розгляду на 09 год. 30 хв. 17 жовтня 2017 року.

Ухвалою судді Костопільського районного суду від 13 жовтня 2017 року заяву представника банку задоволено:

Накладено арешт на майно, що є власністю ОСОБА_2, а саме на автомобіль Lexus LS 460, 2007 р.в., шасі НОМЕР_6, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, заборонивши вчиняти будь-які дії щодо зняття з реєстрації, перереєстрації чи реєстрації даного транспортного засобу.

Ухвалою Костопільського районного суду від 06 лютого 2018 року підготовче провадження у справі за позовом ПАТ АКБ "Львів" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави закрито, а справу призначено до судового розгляду на 11 год. 30 хв. 06.03.2018.

Ухвалою Костопільського районного суду від 30 травня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача і витребувано з Регіонального сервісного центру в м. Київ (вулиця Арсенальна, 9/11, м. Київ, 01011) інформацію про те, чи містилися дані протягом часу з 2011-2015 років про обтяження рухомого майна - транспортного засобу марки Lexus LS 460, 2007 р.в., шасі НОМЕР_6, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого був ОСОБА_3

Витребувано з Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (вулиця Бульварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 04053) інформацію про те, чи мітилися дані протягом часу з 2011-2015 років про обтяження рухомого майна - транспортного засобу марки Lexus LS 460, 2007 р.в., шасі НОМЕР_6, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого був ОСОБА_3

Рішенням Костопільського районного суду від 09 листопада 2018 року ПАТ АКБ "Львів" відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

На рішення суду представником банку - адвокатом Мочульським Л.Б. подано апеляційну скаргу, де вважаючи його незаконним і необґрунтованим, фактично покликається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про хибність висновків суду щодо обов'язку обтяжувача, який звертається до суду, письмово повідомити усіх інших обтяжувачів про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. В матеріалах справи містяться два Витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що надані відповідачем та Державним підприємством "Національні інформаційні системи". Тобто вважає, що їх наявність відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" вказує про відсутність у позивача обов'язку, на що посилається суд.

Окрім того, суд залишив без уваги той факт, що на момент закінчення терміну дії обтяження заставного майна, що накладалося заставодержателем - банком, - тобто до 20 червня 2016 року, спірний автомобіль вже було відчужено іншим особам. Цей факт мав місце при існуючому обтяженні на майно, запис про що містився в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Тому вважав неправильно застосованою норму ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Намагаючись довести свої переконання, посилається на практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема на ухвалу від 22 квітня 2015 року у справі №6-298св15. На його думку, внесення змін до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, в т.ч. і щодо звернення стягнення на це майно, можливе лише на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. Сама по собі позовна заява не дає таких підстав.

Всупереч ст.ст. 89, 263 ЦПК України суд не дослідив повно, всебічно і об'єктивно наявні докази у справі, а свої висновки вмотивував без урахування усіх обставин, що мають значення.

Також судом помилково прийнято письмові пояснення представника відповідача без вручення сторонам, чим не додержано правил ст. 174 ЦПК України, а також фактично підмінено відзив на позовну заяву (ст. 178 ЦПК України). Твердження суду про необхідність застосування при вирішенні спірних відносин правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що висловлена у постанові від 24 квітня 2018 року у справі №202/29241/13-ц, вважав необґрунтованим.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення - про задоволення позову ПАТ АКБ "Львів" у повному обсязі.

У поданому відзиві представник відповідача 1, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити. При цьому покликався на правильну оцінку доказів у справі, що дана судом з урахуванням ст.ст. 12, 81 та 76 ЦПК України. На його переконання, титульне право власності набуте ОСОБА_2 на достатніх правових підставах, його слід вважати добросовісним набувачем, а тому висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не виконав передбаченого ст. 24 Закону України "Про заставу" обов'язку, не надавши при пред'явленні позову витягу з Державного реєстру обтяжень на підтвердження наявності чи відсутності інших обтяжувачів для перевірки виконання положень ст. 25 Закону України "Про заставу", що вважав підставою для відмови в задоволенні вимог про звернення стягнення на автомобіль як предмет застави.

Як з'ясовано судом, 20 червня 2011 року між ПАТ АКБ "Львів" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №45094/2011/64к, за умовами якого банк надав, а позичальник отримав 280 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19, 99% річних, з кінцевим терміном повернення до 19 червня 2014 року.

З метою повернення кредитних коштів того ж дня між ними укладено договір застави, чим забезпечено вимоги заставодержателя, що випливають з умов зазначеного кредитного договору та додатків до нього. Відповідно до цього правочину заставодавець забезпечив виконання своїх зобов'язань перед заставодержателем шляхом передачі в заставу належного йому на праві власності рухомого майна, а саме автомобіля марки Lexus LS 460, 2007 р.в., шасі НОМЕР_6, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, 4600 см3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7, видане 19.10.2007 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві. Вартість предмета застави визначено у 317 465 гривень.

Договір застави 20 червня 2011 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і зареєстровано в Реєстрі за №4248.

Під час дії договірних зобов'язань ОСОБА_3 допустив прострочення їх виконання, з огляду на що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2013 року позов банку задоволено і стягнуто з позичальника на користь кредитодавця 341 924, 85 гривень заборгованості за кредитним договором, де борг за кредитом склав 274 000 гривень, борг за відсотками - 55 685, 48 гривень, борг за пенею - 12 239, 37 гривень, а також та 3 219 гривень судового збору, а всього 345 143, 85 гривень.

На примусове виконання рішення суду 04 жовтня 2013 року було видано виконавчий лист, однак заборгованість не стягнуто взагалі і на час розгляду справи її розмір не змінився.

04 серпня 2014 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві арештовано автомобіль Lexus LS 460, 2007 р.в., шасі НОМЕР_6, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, 4600 см3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7, видане 19.10.2007 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та оголошено заборону на його відчуження, про що винесено відповідну постанову. Зазначено, що автомобіль, який оголошено в розшук, є об'єктом права власності позичальника.

В подальшому, 17 вересня 2014 року, державним виконавцем оголошено розшук даного транспортного засобу.

Під час виконання зазначеного рішення суду було встановлено, що 12 березня 2014 року було здійснено перереєстрацію заставного автомобіля при втраті свідоцтва про реєстрацію за дорученням власника. Того ж дня його перереєстровано на нового власника - ОСОБА_7 на підставі довідки-рахунку з видачею номерних знаків "НОМЕР_5". Згодом, 27 липня 2014 року даний транспортний засіб знято з обліку для його реалізації, а 02 серпня 2014 року здійснено реєстрацію через придбання в торговельній організації на прізвище ОСОБА_2 з видачею номерних знаків "НОМЕР_2". 27 січня 2015 року проведено перереєстрацію автомобіля Lexus LS 460, 2007 р.в., шасі НОМЕР_6, сірого кольору, при заміні свідоцтва про реєстрацію, де власником вказано ОСОБА_2

Вважаючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушує цивільне право банку на задоволення вимог з погашення заборгованості за кредитом, у серпні 2017 року ПАТ АКБ "Львів" звернулося в суд з позовом до заставодавця та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.ст. 572, 576, 589 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно із пунктом 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Таку ж само підставу припинення застави передбачають і норми ст. 28 Закону України "Про заставу", а також пункт 6.2 договору застави.

Оскільки зобов'язання за кредитним договором №45094/2011/64к не припинилися, хоча строк дії договору і закінчився, тому позивач вправі вимагати задоволення своїх вимог за рахунок застави.

При цьому колегія суддів ураховує, що основою речово-правовою ознакою застави виявляється право слідування, яке полягає у переході зобов'язання до нового власника (покупця) рухомого майна.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Винятком з цього правила є лише примусовий продаж заставленого майна (ст. 28 цього Закону).

Відповідно до ст.ст. 9, 10, 11, 17, 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1.)обтяжував надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2.)відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Заставодавець має право може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Отже, застава зберігає силу і для ОСОБА_2, а тому правильною є вимога позивача про звернення стягнення на її предмет - спірний автомобіль на користь ПАТ АКБ "Львів".

Щодо доводів представника відповідача 1 про застосування наслідків спливу позовної давності і відмову з огляду на це в задоволенні позову, то з ними не погоджується колегія суддів.

Оскільки основне зобов'язання ОСОБА_3 не виконане, тому початок перебігу позовної давності щодо права банку на заставне майно не розпочався, а відтак відсутні підстави для застосування ст.ст. 257, 267 ЦК України.

Спонуканням для прийняття нової постанови - про задоволення позову ПАТ АКБ "Львів" відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до незастосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню.

В силу правил ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають до стягнення на користь банку понесені судові витрати в рівних частках, а саме по 2 121, 50 гривень судового збору ( 1 600 гривень + 2 643 гривні = 4 243 гривні : 2).

На підставі ст.ст. 572, 576, 589, 593 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про заставу", ст.ст. 9, 10, 11, 17, 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку "Львів" - адвоката Мочульського Любомира Богдановича задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду від 09 листопада 2018 року скасувати повністю.

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку "Львів" задовольнити.

Звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб автомобіль Lexus LS 460, 2007 р.в., шасі НОМЕР_6, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_2, який був переданий ОСОБА_3 в заставу Публічному акціонерному товариству Акціонерно-комерційному банку "Львів", а власником якого є ОСОБА_2, для задоволення вимог за кредитним договором №45094/2011/64к від 20 червня 2011 року, в розмірі 345 143 (триста сорок п'ять тисяч сто сорок три) гривні 85 копійок, з яких: 274 000 (двісті сімдесят чотири тисячі) гривень складають заборгованість за кредитом, 55 685 (п'ятдесят п'ять тисяч шістсот вісімдесят п'ять) гривень 48 гривень - заборгованість за відсотками, 12 239 (дванадцять тисяч двісті тридцять дев'ять) гривень 37 копійок - заборгованість за пенею, 3 219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень - судовий збір.

Визначити спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних (електронних) торгів, початкову ціну предмета застави для його подальшої реалізації на торгах встановити на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку "Львів" по 2 121 (дві тисячі сто двадцять одна) гривня 50 копійок судового збору з кожного.

Позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк "Львів", 79008 м. Львів, вулиця Сербська, 1; к/р 0 в УНБУ у Львівській області, МФО: 325268, ).

Відповідач 1: ОСОБА_2; АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_3).

Відповідач 2: ОСОБА_3; АДРЕСА_2; РНОКПП: НОМЕР_4).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 15 год. 30 хв. 26.02.2019.

Головуючий: С.В.Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

Н.В.Бондаренко