Справа № 310/5998/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2), ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (представник ОСОБА_5) про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулись з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності у якому зазначили, що вони є спадкоємцями ОСОБА_6 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. На час смерті ОСОБА_6 разом з ними мешкала та користувалась будинком АДРЕСА_1. У жовтні 2017 року їм стало відомо, що відповідач ОСОБА_4 оформив на себе право власності на зазначений житловий будинок, У зв'язку з тим, що вважали незаконними дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 на будинок АДРЕСА_1 зверталися до суду з адміністративним позов про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 30.01.2018 року у справі № 310/7785/17 у задоволені позову відмовлено. У зв'язку з цим вражають, що їх право може бути захищено шляхом визнання за ними права власності у судовому порядку. Просили визнати за ними право власності по 1/4 частині спірного домоволодіння за кожною.

Позивачі та їх представник у судовому засіданні пояснили, що станом на 1961 рік домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_7. Після її смерті домоволодіння перейшло до ОСОБА_8, яка доводилась їм бабусею. Коли ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 у домоволодінні залишилася проживати її донька - ОСОБА_6, яка приходиться їм та відповідачу мамою. На час смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 вони проживали разом з нею. У 2017 році відповідач довів до їх відома, що зареєстрував за собою право власності на весь будинок. Домоволодіння складається з двох житлових будинків: у одному мешкають вони, а в іншому - відповідач. Оскільки всі житлові та нежитлові будівлі, що знаходяться на території домоволодіння буди побудовані не відповідачем а їх бабусею, вважають, що також мають право на частку в них.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, направив до суду відзив в якому просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засідання проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у повному обсязі. Зазначив, що позивачами не підтверджено право власності їх матері на спірний будинок. ОСОБА_4 побудував будинок, відгородив його від іншого, межа поділу між будинками проходить по городу. Будинок у якому мешкає ОСОБА_4 має окремий вихід на вулицю Кабельників. Згідно з державною реєстрацією єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, позивачами доказів на спростування цього не надано.

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Судом витребувано та досліджено інвентарну справу на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 111-147). Відомості щодо домоволодіння починаються з 1947 року.

Аналізуючи матеріали інвентарної справи судом встановлено, що житловий будинок А розміром 12 м. х 4.9 м. по АДРЕСА_1 було побудовано ОСОБА_7 у 1935 році і він належав їй на праві забудови від 1935 року, але договір на право забудови оформлено не було (а.с.117-119).

У подальшому станом на 25 лютого 1954 року розмір житлового будинку А склав 10 м. х 7.05 м., до будинку було прибудовано сіни а, веранду а1, а також на території домоволодіння були побудовані сарай Б, вбиральня В, басейн Г, ворота №1, паркан №2 та замощення І, користувачем домоволодіння зазначено ОСОБА_9 (а.с.126).

Після смерті 27.03.1983 року її чоловіка ОСОБА_9 до ББТІ звернулась ОСОБА_8 із замовленням в якому просила переоформити документацію на будинок по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_9 (а.с.133).

На оригіналі схематичного плану домоволодіння червоним кольором 21.11.1983 року внесено технічні зміни, відповідно до яких по вул. Приазовській,5 позначено нові споруди: житлові приміщення Б,б; сарай Е; вбиральня Ж, літня кухня Д. Користувачем зазначено ОСОБА_8. На схематичному платі розміщено штамп від 29.11.1983 року з відміткою, що житлові будинки А,Б, сіни а,б, веранда а1, сарай Е, літня кухня Д побудовано самовільною. Має місце також самовільний захват землі площею 1057 кв.м. (а.с.126). Самовільне будівництво зазначених споруд також підтверджується повідомленням БТІ (а.с.132,136).

У подальшому жодних зміни в технічній документації не вносились.

14.07.2017 року ОСОБА_4 подав замовлення №2037 в якому просив провести основну інвентаризацію (поточну інвентаризацію) будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1. Дослідження домоволодіння було призначено на 27.07.2017 року. На виконання замовлення працівниками КПзТІ Бердянської міської ради було складено план земельної ділянки по АДРЕСА_1 де відображено поточні зміни станом на 27.07.2017 року (а.с.139), а також складено довідку характеристику від 10.08.2017 року на житловий будинок за вказаною адресою (а.с.140). Після виконання робіт за умовами замовлення ОСОБА_4 оплатив остаточну суму за виконану роботу 11.08.2017 року та отримав технічний паспорт (а.с.137-138). КПзТІ Бердянської міської ради 11.08.2017 року видало ОСОБА_4 довідку №364 про те, що рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 16.03.1977 року №92 житловому будинку по АДРЕСА_1 присвоєно поштову адресу: м. Бердянськ, вул. Приазовська,5 (а.с.145).

У той же день 11.08.2017 року ОСОБА_4 надав державному реєстратору довідку КПзТІ Бердянської міської ради №364 від 11.08.2017 року, технічний паспорт від 27.07.2017 року, виданий КПзТІ Бердянської міської ради, подав заяву про реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1. На підставі зазначених документів державний реєстратор Крать О.О. прийняла рішення про державну реєстрацію прав на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_4 (а.с.143).

18.08.2017 року ОСОБА_4 подав замовлення до КПзТІ Бердянської міської ради на проведення інвентаризації будинку, що розташований по АДРЕСА_1, а 31.08.2017 року отримав технічний паспорт (а.с.141).

15.03.2018 року ОСОБА_4 знову подав замовлення №3728 в якому просив провести інвентаризацію будинку по АДРЕСА_1 і за наслідками цього 27.03.2018 року отримав технічний паспорт (а.с.146).

Крім того, матеріали інвентарної справи містять схему поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 на дві окремі земельні ділянки площею 0,0486 га та 0,0568 га (а.с.147).

Згідно матеріалів інвентарної справи самовільне будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 здійснювали ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8. Матеріали інвентарної справи не містять відомостей про будівництво ОСОБА_4 житлового будинку по АДРЕСА_1, але згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11.08.2017 року здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на будинок АДРЕСА_1, про що зроблено запис про право власності 21873878. У витягу зазначено, що ОСОБА_4 належить ціле домоволодіння, та підставами реєстраціє є довідка серія та номер 364, видана 11.08.2017 року Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради; технічний паспорт виданий 27.07.2017 року Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради (а.с. 20, 143-144).

Із копії свідоцтва про народження ОСОБА_11, яка після укладення шлюбу з ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_12, видно, що її батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с.21).

У ОСОБА_6 та ОСОБА_12 народилася ОСОБА_1 та ОСОБА_13, яка після укладення шлюбу з ОСОБА_14 змінила прізвище на ОСОБА_14 (а.с.22,23,24).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25) і після її смерті та після смерті ОСОБА_8 будь-які спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с.60).

Позивачі вважають, що в них виникло право на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування, оскільки останнім його володільцем перед проведенням державної реєстрації за ОСОБА_4 була їх бабуся ОСОБА_8, яка проживала в цьому будинку разом з донькою ОСОБА_6, а вони на момент смерті останньої проживали разом з нею в спірному будинку і є її спадкоємцями, на підтвердження чого надали суду копію домової книги з відмітками про реєстрацію місця проживання (а.с.28-48).

У зв'язку з викладеним вони звернулись з позовом до державного реєстратора про визнання протиправним та скасування рішення про держану реєстрацію права власності на спірне домоволодіння за відповідачем.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.01.2018 року по справі № 310/7785/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_15 до державного реєстратора Бердянської міської районної державної адміністрації Запорізької області Крать О.О., треті особи, що не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_16, в інтересах якого діє ОСОБА_3, ОСОБА_17, ОСОБА_18, про визнання права власності відмовлено (а.с. 11-12). Відмовляючи в задоволенні позову суд прийшов до висновку, що дії державного реєстратора відповідають встановленому порядку реєстрації та є правомірними.

Позивачі просили визнати за ними право власності по 1/4 частці на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі ст. 392 ЦК України, оскільки відповідач не визнає їх право на це майно, як на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що бабуся позивачів ОСОБА_8 та їх мати ОСОБА_6 жодним чином не оформили їх право на спірне домоволодіння.

Позивачами не надано суду жодного доказу, який би підтверджував, що їх бабуся ОСОБА_8, їх мати ОСОБА_6 та вони набули право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, а тому захист їх прав в порядку ст. 392 ЦК України неможливий.

Крім того, судом встановлено, що на сьогоднішній день домоволодіння по АДРЕСА_1 оформлено на праві власності на ОСОБА_4 і це право не скасовано, а також частина спірного домоволодіння станом на 16.03.2018 року виділено в окреме домоволодіння по вул. Кабельників в м. Бердянську і спірне майно не існує в такому вигляді в якому воно існувало на момент відкриття спадщини.

За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 259,263-265,273,354,355 ЦПК України, ст. ст. 328,392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1) про визнання права власності відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 01.03.2019 року.

Суддя