Номер провадження 2/754/1131/19
Справа №754/994/18
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Дмитрієвій А.А.

за участі відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2018 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Відповідно до укладеного договору б/н від 09.08.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-кого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання Банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання Банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах. Який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг» - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6. «Умов та правил надання банківських послуг» - у разі невиконання зобов'язань за Договорами, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Власник карткового рахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500, 00 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів комісії.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно. п.2.1.5.7 Договору.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору він автоматично лонгується на той самий строк.

Однак відповідач належним чином своїх зобов'язань за договором не виконувала, і станом на 31.12.2017 року заборгованість відповідача перед банком складає 99334,41 грн., що складається із заборгованості за кредитом 5692,21 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 84735,80 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3700,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 4706,40 грн. (процентна складова).

В зв'язку з наведеним позивач просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку, а також судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року відкрито провадження в справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.41-42).

06 березня 2018 року Відповідач ОСОБА_1 подала Відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовною заявою не погоджується, оскільки коштів у ПАТ «КБ «Приватбанк» у позику не брала, заборгованості по договору №б/н від 09.08.2012 року не має, при цьому 09.08.2012 року в Банку вона відкрила лише поточний рахунок для виплати їй допомоги при народженні дитини та соціальних виплат. Крім того зазначила, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною з огляду на наступне.

Так, згідно матеріалів справи, вбачається, що вона відкрила поточний рахунок, а не сплачувала за кредитом, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів по справі, як то квитанцій із зазначенням призначення платежу сплату по договору підписаних нею, виписки по рахунку немає. Даних коштів вона не отримувала, а окрім того, в матеріалах справи відсутня заява про видачу готівки або перерахування коштів за договором №б/н від 09.08.2012 року із її підписом,а тому кошти могли бути отриманні невідомою особою. Оскільки, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів виконання ним договору №б/н від 09.08.2012 року, щодо надання їй ОСОБА_1 коштів у розмірі 5600,00 грн. то порушень прав Банку з її боку не доведено взагалі.

Зазначає, що згідно з матеріалів цивільної справи, вбачається, що анкета заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг Приватбанку не містить у пункті зазначте бажаний кредитній ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна»/Gold гривень. З огляду на це розрахунок боргу, підготовлений працівниками Банку щодо наявності грошового зобов'язання Відповідача по тілу кредиту, відсотках, процентах річних та пені - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувана та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до Відповідача. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

При підписанні 09.08.2012 року анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанку, їй було надано ПАТ КБ «Приватбанк» копію умов і правил надання банківських послуг та копію правил користування платіжною карткою. Разом з тим, позивачем при зверненні до Деснянського районного суд м. Києва, було долучено до позовної заяви Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-255.

Відповідно до п. 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанку, договір діє до моменту належного виконання сторонами своїх обов'язків. А тому, є критичними твердження позивача, що пунктом 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тоий самий строк.

Крім того, відповідно до п. 1.1.7.31. Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанку, строк позовної давності відносно вимог Банка з повернення кредиту , оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафом, витрат Банку складає 50 років. Коли 09.08.2012 року вона підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанку, ПАТ КБ «Приватбанк» не попередив її про всі істотні умови договору, про ризики, які можуть виникнути у неї як споживача фінансових послуг. При цьому, надав їй копію Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанку, які є відмінними від Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанку долучених ним до позовної заяви при зверненні до Деснянського районного суду м. Києва, про що свідчить відсутність її підпису під даними Правилами.

Зазначає, що не можливо чітко встановити, що сторони дійшли домовленості та згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, строку дії договору № б/н від 09.08.2012 року, валюти виконання зобов'язання та строків позовної давності відносно вимог банку з повернення кредиту оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафом. Звернувшись до Деснянського районного суд м. Києва із позовом про стягнення з неї заборгованості за договором № б/н від 09.08.2012 року, позивач на підтвердження своїх доводів не надав копію підписаного нею, ОСОБА_1 09.08.2012 року із Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанку, що свідчить про те що він нею не укладався. З огляду на це вбачається, що договір № б/н від 09.08.2012.року є нікчемним, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволенню не підлягають.

Відповідно до договору № б/н від 09.08.2012 року кінцевий термін виконання зобов'язання відповідає строку дії картки, який в заяві не визначений. Автоматичне продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання. При цьому термін дії картки, яку вона взяла в ПАТ КБ «Приватбанк» для перерахування їй допомоги при народженні дитини та соціальних виплат, сплив у 2014 році, що свідчить про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою через три з половиною роки з моменту закінчення терміну картки. Відтак, право на звернення до суду з позовом у ПАТ КБ «Приватбанк» закінчився 31 серпня 2017 року, проте банк звернувся до суду з позовом лише 26 січня 2018 року, тобто з пропуском позовної давності.

Згідно з п.п. 3.1.1. та 3.1.3. правил користування платіжною карткою, Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказується на лицевій стороні картки - (рік та місяць). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного на картці. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії) якщо раніше (до початку місяця закінчення стоку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності на картрахунку грошових коштів для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій.

Згідно з матеріалів справи, 25.05.2015 року з її рахунку здійснено автоматичне погашення відсотків за договором № б/н від 09.08.2012 року. Разом з тим, автоматичне погашення банком відсотків за договором № б/н від 09.08.2012 року з її рахунку для виплати допомоги при народженні дитини та соціальних виплат не свідчить про визнання нею боргу за цим договором та не може слугувати підставою для переривання позовної давності. ПАТ КБ «Приватбанк» при звернені до суду з позовною заявою не надано будь-яких належних доказів, що автоматичне погашення частини кредиту з іншого відкритого нею і карткового рахунку у цьому банку відбулося за її згодою. Таким чином, її бездіяльність стосовно оскарження дій щодо списання коштів поза її волею з іншого відкритого нею карткового рахунку у цьому банку не може свідчити про визнання боргу.

На підставі викладеного, Відповідач просить суд 1) застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 за договором № від 09.08.2012 року щодо стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5 692,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі - 84735,80 грн. ; 2)застосувати спеціальну позовну давність до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 за договором № б/н від 09.08.2012 року щодо стягнення заборгованості за штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована складова) та 4 706,40 грн.

25 травня 2018 року представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» подав Відповідь на відзив (а.с.62-76), в якому виклав наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 09.08.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку; фото Клієнта з карткою.

Щодо ознайомлення Відповідача з Умовами кредитування та видачі кредитних коштів, зазначив, що Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 09.08.2012 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що останній висловив про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила (в), що «Я згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…».

Також до матеріалів позовної заяви долучено витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт», з якого чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30 % на рік), вказано розміри комісій тощо. Додатково зауважують, що Тарифи зазначені в Пам'ятці Клієнта, яка існує в єдиному примірнику та яку отримав Відповідач разом із кредитною картою у спеціальному конверті. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З виписки з карткового рахунку, чітко прослідковується, що Відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача, всі операції за картковим рахунком. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунку не надано, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, яким ніким не спростований, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Відповідач мав можливість самостійно знайомитися з балансом свого карткового рахунку шляхом отримання інформації через Інтернет. Згідно п. 1.1.2.3 Правил надання послуг, отримання виписок карткового рахунку є обов'язком Клієнта. Не отримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов'язань за договором (п. 1.1.5.2 Правил). Умови про порядок внесення змін до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, тобто Відповідач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договору Відповідача влаштовували умови вищевказаного договору про що свідчить його підпис, а тому заперечення в цій частині являються необґрунтованими.

Стосовно форми кредитного договору зазначили. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний «Приватбанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг. Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умова та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується підписом в заяві про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг.

На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок №705223 (п.п. 1.1.1.90,2.1.1.11 Умов) - ключем до свого карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта ( п.п. 1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, Відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта). Таким чином Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль.

Щодо кредитного ліміту зазначили наступне. Пунктом 2.1.1.2.3. Умов і Правил Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає згоду Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулютвати) кредитний ліміт.

В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами ж говору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Так, Банком неодноразово було змінено кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. Умов і Правил встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Додатково повідомили, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення Пін-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОS-термінал торгової точки) саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість ага (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів карткового рахунку клієнта є виписка. У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенні в повному обсязі.

Щодо наданого Банком розрахунку заборгованості, зауважили, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою,а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових кошів по рахункам кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користування коштами. Користуючись кредитними коштами, Відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо визнання договору недійсним представник позивача зазначив, що на момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, що підтверджується власноручними підписами; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема надання кредиту Позичальнику. Кредитний договір укладений із Відповідачем складається із: Заяви позичальника, Пам'ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк правомірно здійснював договірне списання в рахунок погашення боргу.

Щодо строків позовної давності, представник позивача зазначив, що відповідачем дійсно були здійснені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки Відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 25.05.2015 року, а до суду позивач звернувся 23.01.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Також представник позивача зауважив, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за Договором, а тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

На підставі викладеного, представник позивача ПАТ КБ Приватбанк» просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

05 липня 2018 року Відповідач ОСОБА_1 подала заперечення на Відповідь на відзив, в якому зазначила, що із поясненнями, міркуваннями та аргументами позивача, викладеними у відповіді на відзив вона не погоджується, просила відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у Відзиві та наданих суду письмових запереченнях на Відповідь на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

Вислухавши пояснення відповідача, з'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що 09.08.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем по справі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження зазначених вимог позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 09.08.2012 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанком» та клієнтом ОСОБА_1, станом на 31.12.2017 року, «Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанку», Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг і Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Однією з підстав цивільних прав та обов'язків згідно ч. 2ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 207,1055ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Приписами ч. 2ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином , якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації, Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23».

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов'язань, суму боргу подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов'язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов'язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Відповідно до роз'яснень, що надані в п. 23, 27Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Водночас, відповідно до правової позиції, що висловлена ВСУ у справі № 6-2320цс16 «Умови та правили надання банківських послуг у «Приватбанку» повинні містити підпис відповідача, оскільки позивачем не доведено, що саме ці Умови та правили надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме їх мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

При нарахуванні пені та штрафів позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» начебто визнаних відповідачем, разом з тим позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», на які посилається позивач не містять підпису позичальника, тому такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 20.10.2011 року. Це положення узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові по справі №6-16цс-15 від 11.03.2015 року, яку суд враховує при винесення даного рішення.

За твердженням позивача, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Крім того, долучена позивачем до матеріалів позовної заяви копія Умов та Правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також, долучені до матеріалів вказані Умови та Правила не містять відомостей про дату їх прийняття/затвердження.

Суд не бере до уваги фото відповідача з картою як доказ, оскільки зі вказаного фотознімку не можливо встановити дату його виготовлення, підстави для проведення фотографування відповідача, а також не можливо встановити, яку саме картку тримає в руках відповідач, крім того, вказане фото не підтверджує обставин укладення кредитного договору з позивачем.

Крім того, доданий ПАТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви розрахунок заборгованості не може слугувати підтвердженням існування боргу, оскільки він не є первинним документом, так як не відповідає вимогам ст. 9ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», а саме: не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення такого розрахунку, відсутній особистий підпис та інші дані, які дають змогу ідентифікувати особу, що склала відповідний розрахунок.

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов'язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин.

Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів.

Відповідно до ч. 1 та 3ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Надані ПАТ КБ «Приватбанк» суду копії «Умов та правил надання банківських послуг» не містять підпису відповідача та не можуть слугувати підтвердженням, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного 09.08.2012 року Договору. Розрахунок заборгованості, не може слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки він не є первинним документом, так як не відповідає вимогам, що висуваються чинним законодавством до первинних документів, не відповідає вимогам встановлених ЦПК для письмових доказів. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанку», не являються належними і допустимими доказами, оскільки не відповідають вимогам встановлених ЦПК України встановлених для письмових доказів.

Відповідно до ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 207,634,1055ЦК України ЦК України, ст. ст.81,89, 259,263-265,279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: