Справа №442/52/19
Провадження №2/442/397/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Паньків Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 11.07.2016 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Бистрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує на те, що з часу перебування у шлюбі подружжя проживало в будинку батьків позивачки. Вони прожили у спільному шлюбі більше 2- років, і певний час вели спільне господарство та мали на меті будувати міцні та дружні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується тільки першого року їх спільного життя. Згодом стосунки між ними почали загострюватись та погіршуватись з кожним днем. Особливо це стало прослідковуватись після народження доньки. Основною причиною цих непорозумінь стало те, що відповідач не мав бажання жити в будинку її батьків, вважаючи, що йому важко з ними знайти порозуміння. Вона пропонувала знімати квартиру і там разом жити сімєю. Однак відповідач категорично наполягав жити в його батьків в с. Дорожів, де на її переконання, відсутні умови для нормального проживання з дитиною.

Забравши її з пологового будинку після народження доньки, відповідач з 3 січня 2018 року повернувся о своїх батьків в с.Дорожів, де проживає по даний час, а вона проживає з донькою в будинку своїх батьків в селі Новошичі. Таким чином, сторони фактичне припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо один від одного. З часу народження доньки відповідач поцікавився нею тільки одного разу, коли їй сповнився місяць і вона захворіла. Навіть на день народження доньки не привітав її. Жодного допомоги в утриманні та вихованні доньки відповідач не надає, у звязку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів не утримання неповнолітньої доньки. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 22 листопада 2018 року позов задоволено.

Вказує на те, що неодноразово намагалась налагодити сімейні стосунки з відповідачем таким чином зберегти сімю, однак жодних її зусиль для цього не достатньо, оскільки в відповідача зовсім інше бачення щодо взаємовідносин в сімї. Тому як молода мати вважає, що такі взаємовідносини, які мають місце, в подальшому можуть негативно вплинути на морально-психологічний стан їх спільної малолітньої доньки, а саме щодо її розуміння та сприйняття тих стосунків, як є між ними як батьками можуть мати в подальшого негативний вплив на її психіку, погляди на життя в майбутньому. Отже, є очевидним, що кожний із подружжя має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. В зв»язку з цим дійшла до висновку, що стосунки зберегти неможливо, так як вони стали чужими людьми.

Позивач в судове засідання не з»явилася. Забезпечила явку свого представника, який підтримав думку своєї довірительки, просив задоволити позов, посилаючись на підстави, викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, а саме в частині розірвання шлюбу. Щодо стягнення з нього на користь позивача судовх витрат заперечив. Додав, що зазначені позивачем обставини розірвання шлюбу не відповідають дійсності, а є надуманими. Він робив усе можливе для сім»ї. Їздить постійно на заробітки. Причиною розірвання шлюбу вважає тещу, яка постійно лізе у їхню сім»ю та налаштовує дружину проти нього.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

З оглянутого свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №262637 від 11.07.2016 року вбачається, що 11.07.2016 року між сторонами був зареєстрований шлюб у виконкомі Бистрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №01.

З оглянутого свідоцтва про народження серії 1-СГ №570845 від 25.01.2018 року вбачається, що у сторін 30.12.2017 року народилася дочка ОСОБА_5.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин протягом тривалого часу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Крім того, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 2ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає, що сім'я «Олійник» остаточно розпалась і зберегти її неможливо. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують шлюбних відносин тривалий час, відтак подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Висновок суду в даному випадку відповідає вимогам ст.112 СК України та п.10 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", згідно яких суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що позов в частині розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на користь позивача судового збору підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 5435,00 грн. витрат на правничу допомогу, то така задоволенню не підлягає, оскільки стороною позивача, всупереч вимогам, передбачених п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, не надано суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4,7,10,81,141, 263-266 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, Львівська область, Дрогобицький район, с.Новошичі, вул.Шевченка, 25,ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, Львівська область, Дрогобицький район, с.Дорожів, вул.Шевченка, 260, ІПН НОМЕР_2), укладений 11 липня 2016 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Бистрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 01.

Після розірвання шлюбу позивач бажає змінити своє прізвище на дівоче «Даців».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 768,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2019 року.

Суддя Медведик Л.О.