КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/4247/2019 Головуючий в 1 інстанції - Петришин Н.М.
Унікальний № 361/4723/18 Суддя-доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського районного суду Київської області від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що дитина перебуває на її утриманні, а відповідач не приймає участі у вихованні та не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

Рішенням Броварського районного суду Київської області від 21 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат. В частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць рішення суду допущено до негайного виконання.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення суду скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Скаржник посилається, на те, що стягнутий судом розмір аліментів є недостатнім для гармонійного фізичного і духовного розвитку дитини. На думку, скаржника судом безпідставно взято до уваги факт перебування на утриманні відповідача непрацездатних батьків та відсутність доходів у останнього, оскільки зазначені обставини не можуть підтверджуватися довідкою виконавчого комітету Новобасанської сільської ради. Крім того, відповідна довідка, на думку скаржника, не відповідає вимогам, встановленим Законом, оскільки не містить дати та реєстраційного номеру. Також, скаржник посилається на те, що судом належним чином не враховано, що у відповідача у власності перебуває земельна ділянка загальною площею 2,67 га, яку останній здає в оренду.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2013 року.

Від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син - ОСОБА_4, про що свідчить копія витягу з реєстру актів про народження серії НОМЕР_1, переклад якого посвідчено 15 лютого 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погорілою О.А.

Батьком у витязі з реєстру актів про народження записаний - ОСОБА_3/а.с. 10/.

17 жовтня 2014 року позивач змінила своє прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, який укладений між нею та ОСОБА_3 /а.с. 8/.

На підтвердження того, що позивач не працевлаштована та не має доходів, останньою надано копію довідки за формою ОК-5 від 23 липня 2018 року /а.с. 11-13/.

Спільний від шлюбу син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на утриманні та вихованні матері.

Задовольняючи частково позов про стягнення аліментів, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що відповідач зобов'язаний приймати участь в матеріальному утриманні дитини, однак не має фінансової можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Так, за положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини;стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч.ч. 2-3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Між тим, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували достатність доходу відповідача для сплати аліментів у відповідному розмірі.

Так, відповідачем надано суду копії довідок, виданих виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області (без номеру та дати), за змістом яких до складу сім'ї відповідача входять: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3. ОСОБА_3 здійснює догляд за своїми батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також на підвідомчій території не працює /а.с. 39/.

В суді апеляційної інстанції відповідач підтвердив, що офіційно не працевлаштований, оскільки здійснює догляд за непрацездатними батьками. Зазначив, що його доходи складаються з тимчасових підробіток та пенсії батьків.

Позивач, будучи також присутньою в судовому засіданні, указаним обставинам не заперечувала. Будь-яких клопотань про витребування відомостей щодо доходів відповідача з органів ДФС не заявляла.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджена матеріальна можливість відповідача нести витрати на утримання дитини у розмірі 4000 грн. щомісячно. Будь-які відомості про його доходи - відсутні.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, в 1200 грн. суд першої інстанції дотримався вимог ст. 182 СК України, оскільки розмір аліментів перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо посилання скаржника на той факт, що у власності відповідача наявна земельна ділянка, яка ним здається в оренду, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 132029950, сформованої 25 липня 2018 року, встановлено, що відповідач уклав договір оренди своєї земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6702, що знаходиться на території Білоцерківської селищної ради Бобровицького району Чернігівської області, з Приватним підприємством «Агропрогрес» строком до 31 грудня 2025 року з орендною платою, що становить з 01.01.2018 року 10% від нормативно-грошової оцінки землі /а.с. 15-16/.

Між тим, будь-яких документів, які б свідчили про факт отримання доходу відповідачем від передачі земельної ділянки в оренду, матеріали справи не містять.

В суді першої інстанції відповідач зазначив, що на підставу указаного вище договору отримує два мішки цукру в рік.

Указана обставина позивачем не спростована.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом встановлено неможливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, як ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Броварського районного суду Київської області від 21 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: