Справа № 297/828/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Куштан Б.П.,

секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області та заяви про приєднання до даної апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 23 жовтня 2017 року у справі №297/828/17 (Головуючий: Гал Л.Л.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року прокуратура Закарпатської області звернулася в суд із позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства, Державне підприємство «Берегівське лісове господарство», Косоньська сільська рада про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області та витребування земельних ділянок лісогосподарського призначення із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивовано тим, що прокуратурою було виявлено надання у власність громадянам земель лісогосподарського призначення, які відповідно до земельного законодавства не можуть передаватися у приватну власність, а саме наказом Головного управління Держземагенства в Закарпатській області від 18.10.2013 року №ЗК/:02:000/00001011 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2000 га за кадастровим номером НОМЕР_1, розташовану за межами населеного пункту на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вищезазначений наказ Головного управління Держземагенства в Закарпатській області винесено всупереч вимог п.г ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, оскільки у приватну власність ОСОБА_1 для сільськогосподарських потреб, а саме, для ведення особистого селянського господарства, передано землі лісогосподарського призначення.

Також прокуратурою області встановлено, що ОСОБА_1 проведено поділ земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 на дві рівні по 0,1 га кожна за кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3

Про необхідність захисту прав та інтересів держави в судовому порядку прокурору стало відомо лише під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000571, розпочатого 15.09.2016 року.

Посилаючись на вказані обставини просили визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення з даним позовом та поновити його, захистивши права і задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Берегівського районного суду від 23 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду та поновлено такий.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства в Закарпатській області від 18 жовтня 2013 року №ЗК/:02:000:00001011 «Про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки».

Витребувано на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,1 га за кадастровим номером НОМЕР_3, вартістю 108 750 гривень та земельну ділянку площею 0,1 га за кадастровим номером НОМЕР_2, вартістю 108 750 гривень, які розташовані за межами населеного пункту с.Косонь, Берегівського району із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області та ОСОБА_1 на користь прокуратури Закарпатської області на розрахунковий рахунок 8475, ДКС України, МФО 820172 судовий збір по 2 831,25 грн. з кожного.

Захід забезпечення позову, застосований ухвалою від 22.05.2017 року про накладення арешту земельної ділянки відповідача ОСОБА_1, після набрання рішенням законної сили скасовано.

Не погоджуючись із даним рішенням суду Головне управління Держземагенства в Закарпатській області подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи, і вважають, що органи прокуратури могли своєчасно довідатися про обставини, за яких порушено або могло бути порушено права держави на спірні земельні ділянки, оскільки прокуратура наділена чинним законодавством відповідними повноваженнями для своєчасного виявлення обставин, виділення та використання спірних земельних ділянок, позаяк процедура виділення земельних ділянок у власність третім особам здійснювалась тривалий час різними органами державної влади, в тому числі і тими, що перебувають в зоні нагляду за їх діяльністю органами прокуратури. Із розпорядженнями Берегівської районної державної адміністрації №499 від 10.12.2012 року «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» прокуратура була ознайомлена у 2002 році, тобто вона могла станом на вказану дату встановити порушення прав Кабінету Міністрів України, щодо порушення яких звернулась з позовною заявою. Позивачами не надано належних та документальних доказів, які підтверджують наявність порушень чинного законодавства в діях відповідачів, а саме не надано доказів наявності рішень органів державної влади або органів місцевого самоврядування стосовно надання в постійне користування ДП «Берегівське лісове господарство» земельної ділянки для ведення лісогосподарської діяльності на території Косоньської сільської ради Берегівського району, не надано доказів видачі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, не надані докази державної реєстрації такого права відповідними органами, уповноваженими на це законодавством; не надано доказів віднесення спірної земельної ділянки, до її надання у власність відповідачу, до категорій земель лісогосподарського призначення.

18 червня 2018 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги поданої Головним управлінням Держгеокадастру в Закарпатській області на рішення суду і така прийнята заява судом відповідно до ухвали від 23.06.2018 року.

Заслухавши пояснення представників прокуратури Закарпатської області - Андрейчик А.М. та Стойко П.М., представника Кабінету Міністрів України - Строган М.М., які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Представники Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, ДП «Берегівське лісове господарство», Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства, Косоньська сільська рада, ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції на неодноразові виклики не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення, а ОСОБА_1 повідомлявся через Єдиний контакт-центр судової влади України і дана обставина не перешкоджає розглядові справи відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Встановлено, що наказом Головногоуправління Держгеокадастру в Закарпатській області від 18 жовтня 2013 року №ЗК/:02:000/00001011 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2000 га за кадастровим номером НОМЕР_1, розташовану за межами населеного пункту на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області для ведення особистого селянського господарства і на підставі даного наказу ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку.

Відповідно до п.е ч.1 ст.19 ЗК України землі за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

Стаття 20 ЗК України передбачає встановлення та зміна цільового призначення земель.

Визначення та зміна належності земельної ділянки до певної категорії земель належить до компетенції органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які наділені повноваженнями визначення та зміни цільового призначення земель.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсним угод щодо земельних ділянок; відмови у державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст.21 ЗК України).

Згідно зі ст.55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Відповідно до ст.ст.56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу.

Відповідно до ст.8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій згідно із законом.

За статтею 13 ЗК України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Передача у власність, надання в постійне користування для несільськогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин (стаття 27 ЛК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ч.2 ст.149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ч.9 ст.149 ЗК України, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1га для несільськогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

За статтею 48 ЛК України в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об'єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об'єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов'язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Згідно з нормами статей 181-184, 202-204 ЗК України, законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій» дані державного земельного кадастру це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Згідно з пунктом 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.

Судом першої інстанції встановлено, що спірна земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2000 га, яка розташована за межами населеного пункту с.Косонь Берегівського району, накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 7 контуру 818 філії «Берегівське лісове агропромислове господарство» Державного підприємства «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств», які, на момент видачі оскаржуваного наказу, перебували в постійному користуванні вказаного державного підприємства.

Дані обставини підтверджуються ортофотопланом контуру 818, Актом інвентаризації земель лісового фонду сільгосппідприємств на території Косонської сільської ради Берегівського району, затвердженого головою Берегівської районної ради у 2001 році з додатками (а.с.34-39), Таксаційним описом філіалу «Береговодержспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс», розробленим та затвердженим у 2005 році при проведенні базового лісовпорядкування (а.с.42-44).

За даними польового обстеження (додаток №1 до акту інвентаризації лісів) у контурі 818 обліковано 8,5 га земель лісового фонду, вкритих лісами (Т.1 а.с.36-39).

Згідно з наявним таксаційним описом земельна ділянка у кварталі 7 філіалу «Береговодержспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс» належить до оздоровчих ділянок лісів навколо оздоровчих та рекреаційних територій (а.с.42-44).

Також, судом першої інстанції встановлено, що рішення органами виконавчої влади щодо зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення у кварталі 7 не приймалися і відповідно проектно-технічна документація не розроблялася (а.с.61).

Із розпорядження голови Берегівської РДА №273 від 26.05.2003 року з додатком «Про надання в постійне користування земельних ділянок лісового фонду Головному державному спеціалізованому лісогосподарському агропромисловому підприємству «Закарпатагроліс» вбачається ГДСЛАП «Закарпатагроліс» було передано у постійне користування 1 659,3 га земельної ділянки лісового фонду, в тому числі 48,5 га на території Косоньської сільської ради (Т.1 а.с.183-184).

Земельна ділянка з постійного користування ДТТ «Закарпатське ОУЛАГ» не вилучалася, жодні погодження на її вилучення державним підприємством не надавалися і таким чином при прийнятті наказу Головним управлінням Держгеокадастру допущені грубі порушення вимог чинного законодавства, оскільки Головне управління у даному випадку вийшло за межі власних повноважень.

Оскаржуваний наказ про відчуження спірної земельної ділянки площею 0,2000 га, що перебувала у державній власності та по факту належить до земель лісового господарства, прийнято Головним управлінням Держгеокадастру в Закарпатській області з перевищенням повноважень, оскільки дозвіл на її вилучення не надавався.

Також встановлено, що земельна ділянка, яка є предметом позову у справі, є земельною ділянкою лісового фонду та відноситься до земель лісогосподарського призначення, і відбулася незаконна безоплатна передача такої, без вилучення та зміни цільового призначення у приватну власність громадянина.

Разом з тим, відповідачами не надано жодного іншого документу, що спірна земельна ділянка була сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст.ст.83, 84 ЗК України до земель державної та комунальної власності, які не можуть передаватися в приватну власність, віднесено землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Стосовно земель лісогосподарського призначення закон установлює пріоритет державної, комунальної власності на землю над приватною і, прямо забороняє органам виконавчої влади передавати їх у приватну власність.

Таким чином, законних підстав набуття права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 0,2000 га із земель державної чи комунальної власності не було.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції встановлено неправильність наказу Головного управління Держземагенства в Закарпатській області щодо їх надання ОСОБА_1, а тому порушене право землекористувача та уповноваженого органу держави, як власника підлягає судовому захисту в частині витребування земельної ділянки у відповідності до ст.388 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Закон пов'язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом коли саме повноваженому органу, право якого порушено в наслідок прийнятого незаконного рішення, стало відомо про таке порушення.

Так як, Кабінет Міністрів України не приймав розпорядження про вилучення та зміну цільового призначення земельної ділянки, і не було відомо про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор не був стороною у спірних правовідносинах і про наявність порушень та необхідність захисту інтересів держави у судовому порядку стало відомо під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000571 розпочатого 15.09.2016 року (Т.1 а.с.50).

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 26.10.2016 року у справі №6-2070цс16, від 20.08.2013 року у справі №3-18гс13.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що встановлений ст.257 ЦК України трьохрічний строк позовної давності щодо вимог про визнання недійсним вищезазначеного рішення пропущено з поважних причин і такий строк підлягає поновленню.

Посилання представника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області на те, що прокуратура Закарпатської області не мала права звертатися із позовом до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, оскільки може самостійно подати позов спростовується тим, що прокуратурою Закарпатської області виконано всі процесуальні вимоги відносно пред'явлення позову, які підтверджуються листом прокуратури Закарпатської області до Кабінету Міністрів України про повідомлення щодо звернення в їх інтересах з позовними заявами.

Таким чином, відповідно до ст.131-1 Конституції України, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ч.4 ст.56 ЦПК України (ч.2 ст.45 ЦПК України чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції), органи прокуратури законодавчо уповноважені на здійснення представництва інтересів держави в суді.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області та заяви про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 березня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой