Справа № 346/3786/18
Провадження № 2/346/203/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря Максимюк М.А.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

Позивач звернувся з даним позовом, в якому вказав, що 12 лютого 2005 року померла його матір, і після її смерті відкрилася спадщина за законом. Заповітів від імені померлої не посвідчувалося. Позивач та його сестра відповідач по справі є спадкоємцями за законом. Однак, пропустив відповідний шестимісячний термін, встановлений законодавством для прийняття спадщини,оскільки в цей період у нього тяжко хворіла дружина, відповідно він міг своєчасно оформити спадщину, в звязку з чим отримав відмову у приватного нотаріуса. Просить суд надати додатковий термін для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вказав,що саме він будував батьківську хату,заробляв кошти , які і слугували основним фактором,який допоміг його батькам побудувати будинок, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 ,яка є рідною сестрою позивача, в судовому засіданні категорично заперечила позовні вимоги, вказала,що саме вона обходила батьків,за їх життя,поховала і саме вона на даний час проживає в даному будинку з своєю родиною. Будинок було побудовано на спільні кошти всієї родини, в тому числі інших рідних братів та сестер, та також батьків. На даний час вона теж не зверталась з позовом про надання додаткового строку для спадкування. Вважає,що позовні вимоги позивача є безпідставними.

Відповідачка ОСОБА_3, яка є рідною сестрою позивача, в судовому засіданні вказала,що проживала в спірному будинку до 1981 року. З 1973 року вона працювала і теж надавала кошти на будівництво будинку. Сама не претендує на даний будинок,але вважає,що позивач не має право на спадкування будинку,оскільки вся родина вкладалась в будівництво,а відповідачка ОСОБА_2 має переважне право на спадкування,оскільки продовжує проживати в будинку з часу його побудови.Позовні вимоги заперечила.

Відповідачка ОСОБА_5, яка є рідною сестрою позивача, в судовому засіданні вказала,що проживала у спірному будинку до 1989 року. Спірний будинок побудували їх батьки і будували за спільні кошти всієї родини і всіх дітей, відповідно позивач не має одноособового права на спадкування будинку. Відповідачка ОСОБА_2 проживала з батьками до їх смерті,обходила їх, відповідно у неї є переважне право на спадкування. Просить в позовних вимогах відмовити.

Відповідач ОСОБА_5, є рідним братом позивача, в судовому засіданні вказав,що проживав в спірному будинку до 1991 року. На спірний будинок не претендує,однак вважає,що позивач не має одноособового права на успадкування будинку. Просить в позовних вимогах відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та відповідачів, дослідивши представлені докази, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 лютого 2005 року померла мати позивача ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НМ № 177671 від 12.02.2005 року (а.с.5).

Заповітів від імені померлої виконкомом Загайпільської сільської не посвідчувалось, що підтверджується довідкою Загайпільської сільської ради від 18.05.2018 року за № 150 (а.с. 9).

Після смерті матері відкрилася спадщина за законом, яка складається із: земельної ділянки площею 1,5545 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території с. Назірна Загайпільської сільської ради, Коломийського району Івано-Франкіської області, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку ІІ-ІФ № 039673 (а.с. 8).

Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та відповідачі в справі, які категорично заперечили щодо позову.

Для оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову, оскільки не був зареєстрований з померлою за однією адресою в будинку № 18 по вул.Стефаника в с. Назірна Коломийського району де проживала його матір та пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач суду пояснив, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса, оскільки ще до смерті матері важко захворіла його дружина ОСОБА_7 28 грудня 2004 року дружина перенесла операцію радикальна електрохірургічна мастектомія по Пейті, з 11 січня 2005 року отримала курс променевої терапії. З 05 лютого 2005 року по 10 жовтня 2005 року лікувалася амбулаторно в ОСОБА_8 Наведене підтверджується довідками комунального закладу «Прикарпатський клінічний онкологічний центр» від 21 червня 2018 року № 01-16/410 та ОСОБА_8 районної лікарні від 03 липня 2018 року № 1280 (а.с. 11-12). Позивач здійснював догляд за своєю дружиною, яка була у важкому стані і потребувала стороннього догляду.

На підставі довідки Загайпільської сільської ради № 384 від 26 червня 2017 року позивач дійсно користувався з 2000 року земельними паями своїх батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та оплачував земельний податок (а.с. 10).

Як роз'яснюється у п. 24 Постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини,а суди відкривають провадження у справі про продовження строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також: за відсутності інших спадкоємців, які б могли дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також: відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Інші спадкоємці заперечила щодо оформлння спадщини на імя позивача, про що вказали у письмовій заяві та своїх поясненнях суду.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та нтересу і способом цього права може бути визнання права. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Рішення у справі про спадщину не може прийматись без участі усіх осіб, прав і інтересів яких воно стосується. На цьому наголосив Верховний Суд у постанові від 22.05.2018 № 274/4382/16.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, справа № 198/476/16-ц від 18.01.2018р., ВС зазначено, що Позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки наведені ним обставини не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, позивачем не доведено також і наявність причин, з яких він не мав можливості направити нотаріусу заяву про прийняття спадщини поштою.

При розгляді справи № 6-85 ЦС 12 Верховний Суд України зробив правовий висновок про те,що право на спадщину належить спадкоємцю з моменту його відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який не проживав постійно з спадкодавцем в 6-ти місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Норми ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані,якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і дані обставини визнані судом поважними.

ВСУ в правовій позиції, висловленій в постанові від 23.08.2017р. у справі № 6-1320цс17 зазначив ,що за змістом статті 1272 Цивільного кодексу України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд розяснив, що правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

ВСУ зазначив, що при розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Як вбачається з доданих позивачем документів, його дружина дійсно лікувалася з приводу тяжкого захврювання в період, який мав би бути застосований для прийняття спадщини, і суд визнає поважною причиною (а.с.11,12). Однак , суд зазначає,що стаціонарне лікування дружини позивача, в установлений законодавством 6-ти місячний строк для прийняття спадщини було не постійним ,а переривалось. Так, мати позивача померла 5 лютого 2005 року, а дружина позивача лікувалась стаціонарно з 20.12.2004 року по 4 лютого 2005 року (а.с.11), тобто за життя матері позивача. З 5 лютого 2005 року по 10 жовтня 2005 року дружина позивача лікувалась амбулаторно, тобто перебуваючи вдома, що не перешкоджало позивачу звернутись до нотаріуса з заявою для відкриття спадщини, або надіслати таку заяву поштою,що відповідало б вищезазначеним розясненням ВСУ, однак він цього не зробив своєчасно.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення по справі № 592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч. 3 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин.

По іншій цивільній справі,яку розглядав Верховний Суд, Позивач посилався на те, що він перебував у відрядженні в іншому місті і не мав при собі необхідних документів для звернення до нотаріуса, а також судами встановлено, що позивач та спадкодавець є малознайомими особами, та позивач є орендарем належної померлому земельної ділянки. Позивач звернувся до нотаріальної контори через 3 роки і 9 місяців після смерті спадкодавця.

Суд касаційної інстанції не погодився із висновками судів попередніх інстанції про те, що вказані позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини можна визнати поважними, оскільки вони не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (постанова Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 173/1581/15-ц).

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року у (справа № 6-1486цс15) та Верховного Суду від 6.06.2018 року справа №592/9058/17-ц.

Таким чином, правові позиції Верховного Суду України та Верховного Суду є чіткими - постійне проживання в іншій місцевості, необізнаність спадкоємця про наявність майна,пропуск терміну для спадкування без поважної причини не є поважною причиною для визначення додаткового строку для сприйняття спадщини.

У відповідності до ст.411 ЦПК України правові позиції Верховного Суду є обовязковими для суду першої інстанції. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічне твердження закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Звертаючись до суду з позовом, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що його проживання в іншому, Снятинському районі Івано-Франківської області в указаний період було повязано з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у звязку із чим позивач не виконав свій процесуальний обовязок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, вказання позивачем того факту,що він доглядав за дружиною в період з 5 лютого 2005 року до 10 жовтня 2005 року, яка знаходилась не на стаціонарному,а на амбулаторному лікуванні (а.с.12) , не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Адже позивач міг звернутись з відповідною заявою до нотаріуса поштою. Крім цього, суд бере до уваги,що окрім позивача, є ще 4 претендентів на спірне майно, спадкоємців першої черги, які також мають право на спадкування,однак його не реалізували і категорично заперечують позовні вимоги.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку,що позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважної причини, і йому слід відмовити у позовних вимогах.

Наведене підтверджується - копією свідоцтва про смерть, довідками Загайпільської сільської ради Коломийського району № 150 від 18.05.2018 року та № 384 від 26 червня 2018 року, копією державного акту про право власності на земельну ділянку ІІ-ІФ № 039673, копією відмови нотаріуса, копією паспортів та ідентифікаційного коду.

На підставі ст.ст.1233-1235,1272 ч.3 ЦК України, правових позицій ВС від 6 червня 2018 року по справі № 592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), постанова Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 173/1581/15-ц), постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року у (справа № 6-1486цс15) та Верховного Суду від 6.06.2018 року справа №592/9058/17-ц та керуючись ст.ст. 247 ч.1, 239,263,264,265,268,411 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28 лютого 2019 року.

Суддя Веселов В. М.