КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/4727/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/249/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Васильківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Київській області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Корнієнка С.В., -

встановила:

12 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Просив встановити факт його постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Зазначив, що через невідомі обставини батьки після його народження належним чином не оформили документи відповідно до вимог законодавства.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2017 року заяву задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

В апеляційній скарзі Управління Державної міграційної служби України в Київській області просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що заявником доведено факт постійного проживання з 1990 року на території України.

Проте погодитись із висновками суду не можна.

Згідно з частиною ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подачі заяви) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Згідно п. 1 та 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Так, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядоку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 зазачив, що через невідомі обставини батьки після його народження належним чином не оформили документи відповідно до вимог законодавства.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідні для приведення у відповідність документів.

До заяви ОСОБА_1 додав свідоцтво про народження та паспорт громадянина Азербайджану.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився у м. Баку, республіка Азербайджан, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про народження 30 травня 1966 року зроблено відповідний запис № 10 В.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подачі заяви) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Заявником не надано будь-яких достатніх та належних доказів на підтвердження його проживання на території України.

Таким чином підстав для встановлення факту проживання заявника на території України немає.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 19 вересня 2017 року постановлено з неповним з'ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь Управління Державної міграційної служби України в Київській області підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 480 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Васильківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Державної міграційної служби України в Київській області судовий збір в розмірі 480 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2019 року

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко