Справа № 308/666/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Готра Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду про визначення частки майна боржника у майні, постановлену 03 липня 2019 року головуючим суддею Придачук О.А. у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегул Іван Іванович про визначення частки у майні боржника, яким він володіє разом з іншими особами, -

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Крегул І.І. звернувся до суду з поданням про визначення частки в майні боржника, яке мотивує тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області знаходиться виконавчий лист № 308/666/17 від 02.05.2018 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 31.01.2017 року, у розмірі основного боргу 11 550 доларів США та процентів на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 1026,20 доларів США, судовий збір 4077, 39 грн. та витрати на правову допомогу 2900,00 гривень. 08.05.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника. Станом на 04.02.2019 року боржником рішення суду не виконано. Згідно повідомлення стягувача, боржником частково сплачено 2900,00 доларів США. У боржника відсутні транспортні засоби, земельні ділянки та грошові кошти у банківських установах, на які може бути звернено стягнення. За наслідками перевірки майнового стану боржника встановлено, що у власності ОСОБА_1 є частка майна, а саме: у квартирі АДРЕСА_1 на три кімнати загальною площею 66,50 кв. м. житловою площею 41,20 кв.м.

Посилаючись на вказане, уточнивши вимоги, приватний виконавець просив суд визначити частку боржника ОСОБА_1 у об`єкті нерухомого майна - квартирі АДРЕСА_1 на три кімнати загальною площею 66,50 кв. м. житловою площею 41,20 кв.м., реєстраційний номер майна 5903866 у розмірі 1/5 частини.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року дане подання задоволено. Визначено, що ОСОБА_1 належить 1/5 частки в об`єкті нерухомого майна - квартирі АДРЕСА_1 на три кімнати загальною площею 66,50 кв. м. житловою площею 41,20 кв.м., реєстраційний номер майна 5903866, якою боржник володіє спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. В обґрунтування скарги посилається на те, що виконавець просив суд про виділ частки, а не про визначення частки у майні, а тому слід було відмовити у задоволенні подання. Вважає, що суд протиправно надав можливість виконавцю уточнити своє подання та просити суд про визначення частки. Такі дії суду є неприпустимим на його думку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області знаходиться виконавчий лист № 308/666/17 від 02.05.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 31.01.2017 року, у розмірі основного боргу 11 550 доларів США та процентів на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 1026,20 доларів США, судовий збір 4077, 39 грн. та витрати на правову допомогу 2900,00 гривень.

08.05.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.

З часу відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 на виконання рішення суду передав стягувачу 1900 дол. США.

Приватним виконавцем вживалися заходи щодо з`ясування наявності у боржника доходів, грошових коштів та майна в результаті яких, встановлено, що ОСОБА_1 володіє на праві спільної сумісної власністю лише квартирою АДРЕСА_1 на три кімнати загальною площею 66,50 кв. м. житловою площею 41,20 кв.м. Крім ОСОБА_1 , співвласниками такої квартири є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.48, 49).

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч.5 та ч.6 вищезазначеного Закону, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить лише квартира АДРЕСА_1 , рішення суду від 13.11.2017 року боржником повністю не виконане, а інше майно чи грошові кошти у банківських установах у ОСОБА_1 . відсутні, то суд обґрунтовано та правомірно задовольнив дане подання.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що приватний виконавець звернувся з поданням про виділ частки, оскільки в судовому засіданні приватним виконавцем було уточнено свої вимоги та остаточно ставилося питання саме про визначення частки у майні боржника. При цьому безпідставним є твердження апелянта про неприпустимість дій суду, який дозволив приватному виконавцю уточнити зміст подання, так як це не суперечить приписам цивільного процесуального законодавства.

Право особи уточнити (змінити, доповнити) подане нею клопотання, подання чи заяву ґрунтується на принципу диспозитивності цивільного процесу (ст.13 ЦПК України), та повністю узгоджується з приписами ч. 3 ст. 49 ЦПК України, яка застосовується в даному випадку за аналогією закону (ч.9 ст. 10 ЦПК України).

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року про визначення частки майна боржника у майні, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 08 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді