Справа № 199/6333/18
Провадження № 2/202/748/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Некрасової А.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2018 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 серпня 2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 494. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося та фактичні шлюбні відносини між ними на даний час припинені. Сторони єдиного бюджету не мають та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та після розірвання шлюбу просила її прізвище не змінювати. Крім того, доповіла, що спір про поділ спільного майна між нею та позивачем ОСОБА_1 відсутній та на даний час та після розірвання шлюбу спільна дитина буде проживати разом із нею.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 17 серпня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 494, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 232769, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище на «Єфімова» (а.с.15).

Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сім'ї є протилежні погляди на шлюб та сім'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішувався, оскільки позивач в судовому засіданні просив витрати по справі покласти на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (49128, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (м. Дніпро, провулок Вільний, буд.6 к, кв.121) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5, зареєстрований 17 серпня 2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 494 - розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2019 року.

Суддя Л.П. Слюсар