ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 643/8176/19

провадження № 22-ц/818/5303/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Бровченка І.О., Бурлаки І.В.,

за участю: секретаря - Семикрас О.В.,

учасників справи:

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Найдьонової ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звернення стягнення за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 21 червня 2019 року, постановлену суддею Майстренком О.М.,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на спадкове майно, в якому просив звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок погашення вимог кредитора ОСОБА_3 у розмірі 628 408, 49 грн. шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 судові витрати та витребувати від Четвертої Харківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №827/2016, заведену після смерті ОСОБА_4 , інформацію про те, хто є спадкоємцем після померлої, а також інформацію зі спадкового реєстру.

27 серпня 2019 року ОСОБА_3 надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що відповідачем по справі також є ОСОБА_5 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 червня 2019 року заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

У зв`язку з забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

В іншій частині у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій він просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 червня 2019 року, посилаючись на ті обставини, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі. Вказує, що 20 серпня 2019 року йому стало відомо, що в Московському районному суді м. Харкова відкрите провадження за позовом ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно, оскільки в цей день до Четвертої нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина його брата. На час винесення ухвали про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , остання належала йому на праві власності лише частково, а тому суд виніс ухвалу не перевіривши інформацію позивача, викладену в клопотанні щодо наявності прав власності відповідача на зазначене нерухоме майно. Суд першої інстанції безпідставно допустив припущення, що нерухоме майно належить відповідачу, тим самим своїми діями порушив права третіх осіб, так як зазначене майно на момент накладення заборони на відчуження майна належало і його брату ОСОБА_6 .

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 підтримували апеляційну скаргу.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 35,36, 48).

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності (а. с. 51).

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника Найдьонової ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову ОСОБА_3 шляхом накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір про звернення стягнення на нерухоме майно за договором позики. Беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а також те, що такий вид забезпечення позову не порушує права та інтереси відповідача з приводу користування та володіння вказаною квартирою, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, а також враховуючи, що подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд дійшов до висновку щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову в вищезазначений спосіб.

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновками суду першої інстанції в повному обсязі не можна, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно процесуального закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на спірну квартиру за договором позики.

Разом з тим, в виділених матеріалах, а також в справі №643/8176/19, яка була досліджена судом апеляційної інстанції, відсутня заява ОСОБА_3 про забезпечення позову.

В позовній заяві ОСОБА_3 та в заяві про збільшення позовних вимог в частині кола учасників справи, також не міститься вимог щодо забезпечення позову (а. с. 1 15).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для вирішення питання про забезпечення позову.

Крім того, в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України позивачем при зверненні до суду не було надано належних та достовірних доказів про те, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності тільки відповідачу.

Судом першої інстанції при постановленні ухвали також не було встановлено даних обставин.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що спадкоємцями на квартиру АДРЕСА_2 є він та дружина його померлого брата ОСОБА_6 ОСОБА_11

Проте, остання до участі у справі залучена не була.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не було перевірено належність квартири АДРЕСА_2 37, відповідачу, у зв`язку з чим суд заборонив вчиняти дії щодо відчуження квартири без залучення до участі у справі осіб, яким належить право на зазначену квартиру.

Також, ухвалюючи судове рішення про забезпечення позову, суд не взяв до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно за договором позики пред`явлені до Московського районного суду міста Харкова з порушенням правил виключної підсудності, оскільки нерухоме майно, а саме, квартира АДРЕСА_1 розташована в Орджонікідзевському районі міста Харкова.

Відповідно до частин 1,3 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини.

Отже, зазначені позовні вимоги були пред`явлені з порушенням правил виключної підсудності.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року ухвала Московського районного суду м. Харкова від 28 травня 2019 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звернення стягнення за договором позики скасована, матеріали справи направлені до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова для розгляду за правилами виключної підсудності.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про забезпечення позову постановлена неналежним судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що є правові підстави для скасування зазначеної ухвали та постановлення нової ухвали.

Нову ухвалу про відмову в забезпеченні позову колегія суддів не постановляє, оскільки в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 367, ст. 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 21 червня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.О. Бровченко

І.В. Бурлака