Справа № 338/503/18
Провадження № 22-ц/4808/338/19
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя - доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А. секретаря Бойчука Л.М.

з участю представника прокуратури Івано-Франківської області

Гоголя В.В.

представника Солотвинської селищної ради Тютюнник Н.В.

ОСОБА_4 її представника Гандзюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом в.о. керівника Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області до ОСОБА_4 про стягнення збитків, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Івано-Франківської області Торованина Володимира Дмитровича на рішення Богородчанського районного суду від 28 листопада 2018 року, ухвалене суддею Битківським Л.М. в м. Богородчани ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року в.о. керівника Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області, на підставі ст. 40 Закону України «Про місцеве самоврядування» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішенням Солотвинської селищної ради від 06 лютого 2014 року №663/28/14 затверджено Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Солотвин. ОСОБА_4 подала декларацію №86 про початок виконання будівельних робіт, яку зареєстровано 11 червня 2014 року Інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області щодо реконструкції індивідуального житлового будинку під індивідуальний житловий будинок з вбудованим магазином та офісними приміщеннями по вул. Дутчина, 43б в селищі Солотвин Богородчанського району. 01 липня 2014 року Інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, згідно якої проведено реконструкцію індивідуального житлового будинку під індивідуальний житловий будинок з вбудованим магазином та офісними приміщеннями в АДРЕСА_1. Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфрастоктури селища Солотвин встановлено, що саме на замовника будівництва покладено обов'язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів. Із врахуванням вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Солотвинською селищної радою на адресу ОСОБА_4 направлено листи за №672/02-19 від 25.10.2017 року та №57/02-19 від 19.02.2018 року з вимогою укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Солотвин. Однак ОСОБА_4, як замовник будівництва об'єкту по АДРЕСА_1, обов'язок по укладенню відповідного договору не виконала. Посилаючись на те, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ІФ22 кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією склала 1444950 грн., тому розмір збитків внаслідок неукладення договору ОСОБА_4 з Солотвинською селищною радою про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту становить 72247,50 грн, які просив стягнути на користь Солотвинської селищної ради.

Рішенням Богородчанського районного суду від 29 листопада 2018 року відмовлено у задоволені позову в.о. керівника Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області до ОСОБА_4 про стягнення 72247,50 грн збитків у виді несплаченого пайового внеску на розвиток інфраструктури населеного пункту.

На дане рішення перший заступник прокурора Івано-Франківської області Торованин В. Д. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, ОСОБА_4 є замовником реконструкції індивідуального житлового будинку під індивідуальний житловий будинок із вбудованим магазином та офісними приміщеннями по АДРЕСА_1, а тому на неї поширюється дія Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» щодо обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Відповідно до п. 5.1 «Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Солотвин» розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури становить 5% від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта містобудування для нежилих будівель або споруд в селах сільської ради; 1% від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта містобудування - для житлових будинків сіл сільської ради; 10% від загальної кошторисної вартості для об'єктів самочинного будівництва. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Відповідачем не надано висновку Державної регуляторної служби України щодо віднесення до категорії регуляторних актів рішення Солотвинської селищної ради 3663/28/14 від 06 лютого 2014 року про затвердження положення про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транпортної та соціальної інфраструктури с. Солотвин. Таким чином, висновок щодо дане рішення є регуляторним актом, який не набрав законної сили є безпідставним, надуманим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засідання представник прокуратури Івано-Франківської області Гоголь В.В., представник Солотвинської селищної ради Тютюнник Н.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просять задовольнити скаргу.

ОСОБА_4 та її представник Гандзюк І.Р. апеляційну скаргу не визнала, вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Солотвинська селищна рада, приймаючи рішення від 06.02.2014 року №663/28/14 яким затвердила Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Солотвин, діяла як регуляторний орган, адже вказане рішення є регуляторним актом. Жодних доказів оприлюднення цього рішення у встановлений законом спосіб представник Солотвниської селищної ради суду не подала. Також згадане рішення не було передбачуваним для відповідачки, адже дозвіл на проведення переобладнання частини житлового будинку під магазин ОСОБА_4 отримала від Солотвинської селищної ради без будь-яких умов і до прийняття селищною радою рішення про Пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури селища Солотвин.

Висновок відповідає вимогам закону і обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0278 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована у селищі Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 .

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_4 збудовано житловий будинок площею забудови 115,10 кв.м., право власності на який зареєстровано згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3 від 13.11.2013 року.

Рішенням виконавчого комітету Солотвинської селищної ради від 14.01.2014 року №07 за зверненням ОСОБА_4 було надано дозвіл на переобладнання частини житлового будинку по АДРЕСА_1 під магазин з офісними приміщеннями (а.с.98).

11.06.2014 року ОСОБА_4 подано Декларацію про початок виконання робіт по реконструкції житлового будинку, а 01.07.2014 року зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

11 червня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № 86по АДРЕСА_1 . Замовником будівництва є ОСОБА_4

01 липня 2014 року за № ІФ22 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Вартість основних фондів будівництва визначена у розмірі 144 950 грн.

Рішенням Солотвинської селищної ради Богородчанського району № 663/28/14 від 06 лютого 2014 року затверджено «Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Солотвин».

Згідно п.п.3, 4 рішення Солотвинської селищної ради від 06.02.2014 року №663/28/14 передбачено оприлюднити дане рішення та «Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Солотвин» згідно чинного законодавства.

Зазначено, що вказане рішення набирає чинності з моменту офіційного оприлюднення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 5.1 «Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Солотвин» розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури становить 5% від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта містобудування для нежилих будівель або споруд в селах сільської ради; 1% від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта містобудування - для житлових будинків сіл сільської ради; 10% від загальної кошторисної вартості для об'єктів самочинного будівництва (а.с.10-14).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 1 Закону України від 11 вересня 2003 року N 1160-IV "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" (далі - Закон N 1160-IV) визначено, що регуляторний акт це:

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

- регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти;

- регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи правовий аналіз зазначеній нормі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що рішенням Солотвинської селищної ради Богородчанського району № 663/28/14 від 06 лютого 2014 року затверджено «Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Солотвин» за своєю правовою природою є регуляторним актом, який встановлює розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури, оскільки він розрахований на неодноразове застосування і щодо невизначеного кола осіб, з метою залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту с. Солотвино Богородчанського району.

Статтею 6 Закону N 1160-IV передбачено, що громадяни, суб'єкти господарювання, їх об'єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб'єктів господарювання, мають право:

- подавати до регуляторних органів пропозиції про необхідність підготовки проектів регуляторних актів, а також про необхідність їх перегляду;

- у випадках, передбачених законодавством, брати участь у розробці проектів регуляторних актів;

- подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю;

- бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів;

- самостійно готувати аналіз регуляторного впливу проектів регуляторних актів, розроблених регуляторними органами, відстежувати результативність регуляторних актів, подавати за наслідками цієї діяльності зауваження та пропозиції регуляторним органам або органам, які відповідно до цього Закону на підставі аналізу звітів про відстеження результативності регуляторних актів приймають рішення про необхідність їх перегляду;

- одержувати від регуляторних органів у відповідь на звернення, подані у встановленому законом порядку, інформацію щодо їх регуляторної діяльності.

Відповідно до статті 9 Закону N 1160-IV кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.

Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

У випадках, встановлених цим Законом, може здійснюватися повторне оприлюднення проекту регуляторного акта.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 Закону N 1160-IV, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов'язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

У відповідності зі статтею 12 Закону N 1160-IV регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Крім того, відповідно до статті 21 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації", діяльність місцевих органів державної влади та органів місцевого самоврядування висвітлюється в друкованих засобах масової інформації регіональної та місцевої сфери розповсюдження.

Також судом установлено, що у матеріалах справи немає будь-яких доказів, що регуляторний акт - рішення Солотвинської селищної ради Богородчанського району № 663/28/14 від 06 лютого 2014 року, яким затверджено «Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Солотвин» прийнятий з належним аналізом регуляторного впливу, а проекти регуляторних актів оприлюднені у відповідних друкованих засобах масової інформації.

Отже, при прийняті рішення Солотвинської селищної ради Богородчанського району № 663/28/14 від 06 лютого 2014 року про затвердження «Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Солотвин» були порушені права громадян на участь у самоврядуванні, оскільки в порушення частини третьої статті 13 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" пропозиції за результатами громадських слухань не розглядалися відповідачем. Відсутня інформація щодо проведення громадських слухань стосовно проекту вказаного рішення.

Крім того, рішення Солотвинської селищної ради Богородчанського району № 663/28/14 від 06 лютого 2014 року про затвердження «Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Солотвин» не набуло законної сили, так як відповідно ст. 12 Закону N 1160-IV ст. 21 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" офіційно не оприлюднено в друкованих засобах масової інформації.

Установлено, що у зв'язку із переобладнання частини житлового будинку по АДРЕСА_1 під магазин з офісними приміщеннями, загальна площа цього будинку не збільшувалась, межі земельної ділянки площею 0,0278 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована у селищі Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 не змінювались.

За таких обставин, системний аналіз положень статей 1, 2, частини 2 статті 40 зазначеного Закону дозволяє зробити висновок про те, що у випадку відсутності пов'язаності робіт із реконструкції з частиною території, як земної поверхні (щодо об'єкта права власності, який не прив'язаний до фундаменту будівлі), Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" не поширює свою дію на такі правовідносини та не встановлює обов'язкових правил щодо участі таких осіб у перерахуванні коштів пайової участі на створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не надано висновку Державної регуляторної служби України щодо віднесення до категорії регуляторних актів рішення Солотвинської селищної ради 3663/28/14 від 06 лютого 2014 року про затвердження положення про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транпортної та соціальної інфраструктури с. Солотвин, тому дане рішення не є регуляторним актом, так як суперечать статті 1 Закону України від 11 вересня 2003 року N 1160-IV "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності"

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1,п.п.1,2 ч. 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Так як позовні вимоги задоволенню не підлягають, то понесені витрати на судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи слід покласти на прокуратуру Івано-Франківської області.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області Торованина Володимира Дмитровича залишити без задоволення. Рішення Богородчанського районного суду від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський