Дата документу 06.11.2019 Справа № 328/907/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 328/907/19Головуючий у 1-й інстанції Новікова Н.В. Повний текст рішення складено 09.08.2019 року
Пр. № 22-ц/807/3074/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с.2-5), в якому просив визначити йому додатковий строк у три місяці для подання державному нотаріусу Токмацької районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого позову позивачзазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5 га., що розташована на території Новенської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Іншими спадкоємцями є його батько ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_3 27.03.2019 він звернувся до нотаріусу з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини пропуску ним строку для прийняття спадщини. Вважає, що ним пропущений строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: він не мав грошових коштів, тобто у нього було тяжке матеріальне становище та у нього погіршився стан здоров`я, що вимагало періодичного обстеження та лікування у період з травня 2017 року до листопада 2017 року. З метою поновлення свого права на спадщину він змушений звернутися до суду з позовною заявою про визначення йому додаткового строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_5 Н.В. (а.с. 20).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 25) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2019 року (а.с. 155-157) відмовлено у позові ОСОБА_1 у цій справі у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційні скарзі (а.с. 163-167) просив рішення суду першої скасувати у повному обсязі та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Подліянову Г. С. та Маловічко С.В. (а.с. 169).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 170).

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (а.с. 172-173).

Ухвалою апеляційного суду дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 174).

Однак, розгляд цієї справи, призначений на 02 жовтня 2019 року не відбувся та був відкладений через перебування у цей день судді Кочеткової І.В. члена колегії суддів апеляційного суду у нетривалій відпустці, яка не є підставою для її заміни в автоматизованому порядку (а.с. 193).

Ухвалою суду апеляційної інстанції (а.с. 203) за клопотанням ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 справу повторно призначено до розгляду в режимі відеоконференції.

У судове засідання 06 листопада 2019 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 199-200) відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання відповідачів у цій справі та на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_1 адвоката Майсак В.О. (ордер а.с. 59), представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Курдюкової О.С. (ордер а.с. 64) в режимі відеоконференції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 12, 13, 81, 89, 206, 263-265, 268 ЦПК України та із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі, відсутності підстав для задоволення останнього.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону, є обґрунтованим та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чистопілля Токмацького району Запорізької області померла ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть, копія а.с. 11).

ОСОБА_4 була матір`ю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 і дружиною відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (копія а.с. 10), матеріалами спадкової справи №306/2017 (а.с. 109-116).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все її майно, до складу якої увійшло, в тому числі, право власності на земельну ділянку площею 5 га., яка розташована на території Новенської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт, копія а.с. 18).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, як спадкоємці, які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем та подали заяви про прийняття спадщини 26.09.2017 року та 11.10.2017 року відповідно, що підтверджується матеріалами спадкової справи №306/2017.

Позивач ОСОБА_1 спадщину, відкриту після смерті матері, не прийняв.

Відповідно до довідок Мирненського фельдшерського пункту, наданих позивачем ОСОБА_1 до позову, він хворів та перебував на лікуванні у періоди: з 20.05.2017 до 30.05.2017, з 09.07.2017 до 20.07.2017, з 30.08.2017 до 08.09.2017, з 02.10.2017 до 11.10.2017, з 13.11.2017 до 20.11.2017 (а.с. 13-17).

Разом з тим, судом першої інстанції було правильно встановлено, що надані позивачем вищезазначені довідки суперечать записам у журналі реєстрації амбулаторних хворих Мирненського фельдшерського пункту, відповідно до якого 20.05.2017, 09.07.2017, 30.08.2017, 02.10.2017, 13.11.2017 позивач ОСОБА_1 до Мирненського фельдшерського пункту не звертався, свідок ОСОБА_7 - фельдшер Мирненського фельдшерського пункту, пояснити такі розбіжності в судовому засіданні не змогла (а.с.90), а тому, суд першої інстанції правильно вищевказані довідки вважав такими, що не є достовірними доказами у цій справі і правильно не прийняв останні до уваги.

Відповідно до записів у журналу реєстрації амбулаторних хворих Мирненського фельдшерського пункту (а.с. 123-143) позивач ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою 11.05.2017, 30.05.2017, 20.06.2017, 19.07.2017, 21.08.2017, 21.09.2017, 25.10.2017. Вказані обставини також підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

Відповідно до витягу з медичної карти амбулаторного хворого №1603064 позивач звертався до лікарів в м. Токмак 29.06.2017 та 06.09.2017.

Позивач ОСОБА_1 проживає у с. Чистопілля Токмацького району Запорізької області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новенської сільської ради (а.с. 51).

Відповідно до витягу з трудової книжки з 06.09.2012 року позивач не працює та на обліку як безробітний не перебуває (а.с. 58).

Однак, 09.09.2017 року позивач набув у власність автомобіль ВАЗ моделі «2108» 1990 року випуску, що підтверджується інформацією МВС України (а.с. 31), та поясненнями позивача в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Також, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 10,1 га. з кадастровим №:11:001:0006, яка розташована на території Новенської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка з 29.07.2016 року перебуває в оренді у ПП «Травневе». Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 32-33).

За 2007 рік позивач отримав орендну плату у розмірі 22938,87 грн., основна частина якої отримана у натуральній формі. 04.08.2017 ним отримана частина орендної плати готівкою у сумі 5125,00 грн. Вказані обставини підтверджуються довідкою Приватного підприємства «Травневе» (а.с. 53).

27.03.2019 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 У видачі свідоцтва нотаріус відмовив у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Зазначені обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 12).

Позивач та відповідачі відповідно до ст. 1261 ч.1 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Ч. 1 ст. 1270 ЦК встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 розпочався 12.05.2017 року та сплив 12.11.2017 року.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановлений законом строк спадщину прийняли, а позивач ОСОБА_1 спадщину не прийняв у зв`язку з тим, що на час смерті спадкодавця постійно не проживав з нею, у встановлений шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подав без поважних причин.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач аргументує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини тим, що у нього було тяжке матеріальне становище та погіршенням стану здоров`я, що вимагало періодичного обстеження та лікування у період з травня 2017 року до листопада 2017 року, а також тим, що між ним та відповідачами існувала усна домовленість щодо прийняття спадщини батьком відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції правильно відхилів доводи позивача щодо поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини через його скрутне (тяжке) матеріальне становище, адже у період з 12.05.2017 по 12.11.2017 він отримав частину орендної плати у сумі 5125,00 грн. (а.с.53), набув у власність автомобіль ВАЗ моделі «2108» 1990 року випуску (довідка а.с. 31, ця обставина також визнається сторонами у суді у цій справі, а тому не підлягає доказуванню в силу вимог ст. 82 ч. 1 ЦПК України), позивач займався реалізацією меду, що підтверджено письмовими доказами та поясненнями свідка ОСОБА_8 у суді першої інстанції (а.с. 91), яка пояснила, що купувала у позивача мед.

Крім цього, суд першої інстанції правильно відхилив довід позивача щодо поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини через його хвороби. Судом встановлено, що позивач дійсно звертався до лікарів через погіршення стану здоров`я на протязі 6-місячного строку для прийняття спадщини. Але, вказані звернення не свідчать про перешкоди для пересування позивача та подання ним заяви для прийняття спадщини, адже до лікарів позивач звертався у сусідній населений пункт с. Мирне Токмацького району Запорізької області та у м. Токмак Запорізької області. Також позивач з 09.09.2017 року мав у власності автомобіль (для оформлення права власності на який позивач їздив до м. Запоріжжя), що полегшувало йому процес пересування. Лікування позивача складалось лише із періодичного вживання лікарських препаратів, про що зазначено у журналі реєстрації амбулаторних хворих Мирненського фельдшерського пункту та витязі з медичної карти амбулаторного хворого №1603064. Вказані обставини свідчать про те, що стан здоров`я позивача не перешкоджав йому вільно пересуватись та звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надані суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази у цій справі, які б підтвердили поважність причин пропуску ним встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому у суд першої інстанції правильно встановив, що відсутні підстави для задоволення позову, у зв`язку з чим у його задоволенні правильно відмовив.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 дублюють доводи позивача, викладені в позові останнього у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст.. 81 ч. 6 ЦПК України, не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , є надана ним до його апеляційної скарги довідка ПП «Травневе» (а.с. 167), за змістом якої з орендної плати на земельний пай видано аліменти ОСОБА_9 готівкою в сумі 5125,00 грн. по видатковому ордеру № 55 від 04 серпня 2017 року.

Проте, цією довідкою не спростовується решта правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції у цій справі в частині майнового стану позивача та наявності в останнього інших коштів, окрім орендної плати у грошовій формі, у вищезазначений 6-місячний період для прийняття спадщини, що підтверджується придбанням ним автомобілю та продажем меду (свідок ОСОБА_8 ) тощо.

Крім того, позивач не позбавлений був права надіслати Токмацькій районній державній нотаріальній конторі Запорізької області протягом вищезазначеного 6-місячного строку поштою свою заяву про прийняття спадщини після смерті матері взагалі без посвідчення його підпису безоплатно і остання надала б йому строк для оформлення останньої у встановленому законом порядку, але датою подачі заяви вважалась би дата подачі такої заяви позивачем поштою.

В силу вимог ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд першої інстанції правильно вважав, що позивач у цій справі не надав у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів в обґрунтування поважності причин пропуску ним 6-місячного строку на подачу заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 , яки б свідчили саме про поважні причини, тобто пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Судом першої інстанції також правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (а.с. 162), сплаченого ним при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 08.11.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.