КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ломанова Дениса Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року у складі судді Букіної О.М,

у справі за позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Зазначала, що з 11 серпня 2010 року перебувала у шлюбі із відповідачем. Сторони мають спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Вказувала, що у зв`язку з фактичним погіршенням шлюбних відносин, нею 13 серпня 2018 року було подано позов про розірвання шлюбу.

Посилаючись на те, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає та участі у їх вихованні не приймає, при цьому, діти хворіють та потребують значних витрат на лікування та дієтичне харчування, а відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн., та на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - 4 000 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 03 грудня 2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. В іншій частині позову - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, в сумі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким встановити стягнення з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1013 грн. 50 коп. на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 813 грн. - на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що стягуючи з відповідача аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі, ОСОБА_1 фактично залишається без засобів для існування.

Посилаючись на те, що ОСОБА_9 є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність в смт. Горностаївка Херсонської обл.., має нерегулярний, мінливий дохід, а відповідно до даних Державної служби статистики України, розмір середньої заробітної плати в Херсонській області, станом на травень 2009 року, становить 8047 грн., при цьому, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років складає 1626 грн., а від 6 до 18 років - 2027 грн., скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що з 2014 року, під час перебування у шлюбі, сторони у справі - подружжя, на постійній основі проживали у АДРЕСА_1 , а після припинення шлюбних відносин позивач разом із дітьми переїхала до своїх батьків, в той час як відповідач залишився проживати у вищевказаній квартирі й проживає у ній і на даний час. Вказує, що з 2016 року відповідач має станцію технічного обслуговування автомобілів, розташовану за адресою АДРЕСА_2 , де працює дотепер та отримує прибуток, а також займається перепродажем транспортних засобів та має від цього дохід (а.с.65-72).

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2010 року (а.с.6).

З даних свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_10 , його батьками зазначено: мати - ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 (а.с.7).

З даних свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_11 , її батьками зазначено: мати - ОСОБА_2 та батько - ОСОБА_1 (а.с.8).

Як вбачається з ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с.9).

Встановлено, що діти проживають з позивачем, проте вона не має достатніх коштів для задоволення потреб дітей, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності.

Крім того, вбачається, що діти мають незадовільний стан здоров`я, потребують витрат на лікування і дієтичне харчування.

Встановлено, що відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість давати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з підстав рівності при визначенні розміру аліментів на утримання дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Зі справи убачається, що діти сторін проживають з матір`ю та потребують постійних грошових витрат.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , районний суд хоча і керувався положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, проте належним чином не врахував матеріальне становище платника аліментів.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що в період розгляду справи ОСОБА_12 працював, та отримував доходи.

Згідно даних долученої до апеляційної скарги виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 лише з 12 серпня 2019 року отримав статус фізичної особи-підприємця й здійснює підприємницьку діяльність. Згідно пояснень представника скаржника, відповідач отримує нерегулярний, мінливий дохід.

Не долучено до справи й доказів наявності у відповідача власного нерухомого (рухомого) майна.

З урахуванням зазначеного, обставин справи, колегія суддів вважає визначений судом розмір аліментів на кожну дитину, у сумі 4000 грн., таким, що є завищеним й приходить до висновку про його зменшення до 3500 грн.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.

Колегія суддів критично оцінює твердження апеляційної скарги про те, що стягуючи з відповідача аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі, ОСОБА_1 фактично залишається без засобів для існування, остільки вказане не позбавляє його відповідальності по утриманню дітей, які потребують належного матеріального забезпечення та догляду.

З огляду на викладене,рішення районного суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 4000 грн. на кожного до 3500 грн. на кожного.

У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ломанова Дениса Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року змінити шляхом зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 4000 грн. на кожного до 3500 грн. на кожного.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: