Провадження № 2-ві/522/12/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Шенцева О.П., розглянувши заяву про відвід судді Домусчі Л.В. від ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси (суддя Домусчі Л.В.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

15.02.2019 року відповідачем по справі ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді, яка обґрунтована тим, що 14.02.2019 року з порталу Приморського районного суду м.Одеси, розділу «Стан розгляду справ», та з Єдиного державного реєстру судових рішень, йому випадково стало відомо, що ухвалою суду від 31.01.2019 року було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики з призначенням у порядку спрощеного позовного провадження на 18.03.2019 року. Заявник зазнає, що ані він, ані відповідач ОСОБА_3 не були повідомлені належним чином про призначення вищевказаної справи. Також ОСОБА_1 в заяві зазначив, що суд, не перевіривши обставин платоспроможності позивача, беручи до уваги тільки довідку про призначення йому пенсії, надав відстрочку по сплаті судового збору у розмірі 4 068,36 грн., проте як ОСОБА_2 є одним з учасників та керівником ТОВ «Максімус-К», а тому має дохід для сплати судового збору у повному обсязі при подачі позову. Далі зазначив, що суд призначив справу з ціною позову у розмірі 506 836,66 грн. до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, бо вважає, що зазначена справа підпадає під ознаки малозначної справи. Вважає, що призначивши справу за правилами спрощеного провадження, обмежив права відповідачів, та не зважаючи на приписи норми ч.4 ст.277 ЦПК України, в своїй ухвалі не надав строку для заперечень з приводу розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Заявник в заяві про відвід також посилається на той факт, що суддя добре знайома з учасниками процесу, бо в її провадженні вже неодноразово перебували та перебувають справи між тими ж сторонами, а саме, у березні 2016 року в провадженні судді Домусчі Л.В. перебувала справа №522/20856/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 По зазначеній справі було заявлено відвід, в якому з необґрунтованих підстав було відмовлено, після чого судом було задоволено самовідвід і справа була передана іншому судді. Також в провадженні судді перебувала справа №522/11682/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Калашник О.В., Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про визнання недійсною нотаріальної дії та застосування наслідків недійсності. По зазначеній справі заявником було заявлено відвід головуючому по справі, у задоволені якого також було відмовлено. Заявник ОСОБА_1 вважає, що в даній справі вбачаються суттєві порушення закону, тому вважає, що суддя не може розглядати зазначену справу, що є обґрунтовані доводи які вбачають сумніви в об'єктивності та неупередженості судді тому на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України просить відвести суддю від розгляд справи,

Відповідно до ухвали від 18.02.2019 року, суд, який розглядає справу (головуючий суддя Домусчі Л.В.), прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та зупинив провадження по справі до вирішення питання про відвід головуючому іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу заяви про відвід судді, розгляд заяви про відвід 21.02.2019 року розподілено на суддю Шенцеву О.П.

Ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про відвід судді Домусчі Л.В., суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

Вивчивши заяву про відвід суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1, з підстав що суд надав відстрочку по сплаті судового збору у розмірі 4 068,36 грн., і що суд призначив справу з ціною позову у розмірі 506 836,66 грн. до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки при наданні відстрочки суд мотивував зазначену дію виходячи з наявних в справі доказів. Щодо призначення справи саме в порядку спрощеного провадження, то суд визначив такий порядок виходячи з ціни позову, заяви позивача та згідно п.5 ч.4 ст.274 ЦПК України, яка не дозволяє розглядати справи у порядку спрощеного провадження лише у випадку якщо ціна позову перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму , що на час подачі позову становила 881 000 грн. , тобто в межах цієї суми. Щодо зазначення про те що сторони не були повідомлені належним чином, то ця інформація також не відповідає дійсності, оскільки ухвала про відкриття провадження разом з додатками надіслана судом відповідачам. Що стосується посилань на те, що суддя вже розглядала справи за участю цих же сторін, то суд вважає таку підставу необґрунтованою, оскільки згідно ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У відповідності до вимог ч.2,3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п. 15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи ( ст. 37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, яки є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя ( п.3 ст. 46 ЦПК).

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду ( п.5 ст. 39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об'єктивності, однобічності та неупередженості судді Домусчі Л.В. при вирішенні даної цивільної справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Домусчі Л.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя