П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/7039/18

Провадження № 22-ц/4815/249/19

Рішення ухвалено Рівненським міським

судом у м. Рівне Рівненської області

о 09 год. 44 хв. 19.11.2018

Головуючий у суді першої інстанції: Ковальов І.М.

Дата складання повного тексту рішення: не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації;

представники учасників справи (в суді першої інстанції):

позивача: Оспанов Роман Олегович;

відповідача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

за участі (в апеляційному суді): представників сторін - адвоката Оспанова Р.О. та ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Рівненського міського суду від 19 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання незаконним і скасування наказу "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2." від 02.04.2018 №14-к,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної адміністрації (далі - Департамент соцзахисту населення) про визнання незаконним і скасування наказу "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2." від 02.04.2018 №14-к. Позов мотивовано відсутністю вини позивача у факті невиконання вказівки відповідача, оскільки дисциплінарне стягнення накладено за неналежне виконання службових обов'язків, які очевидно виходять за межі його компетенції. Порушення трудової дисципліни, на що покликається відповідач, ним допущено не було всупереч реальному виконанню оскаржуваного наказу Департаменту соцзахисту населення №30 від 28.02.2018. Цим наказом затверджено План заходів з проведення децентралізованого призначення, нарахування і виплати соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат структурними підрозділами з питань соціального захисту населення Дубенської, Дубровицької, Сарненської районних державних адміністрацій шляхом створення віддалених робочих місць спеціалістів центру по нарахування та здійсненню соціальних виплат в приміщеннях місцевих управлінь соціального захисту населення (далі - План заходів відповідача).

Ухвалою Рівненського міського суду від 18 квітня 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду на 15 год. 30 хв. 23 травня 2018 року.

21 травня 2018 року Департаментом соцзахисту населення подано відзив, де вважав позовну заяву необґрунтованою, а тому просив залишити позов без задоволення.

Представник позивача у поданій 07 червня 2018 року відповіді на відзив покликався на помилковість оскаржуваного наказу, а також на безпідставність відзиву.

Рішенням Рівненського міського суду від 19 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Департаменту соцзахисту населення "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2." №14-к від 02 квітня 2018 року.

Стягнуто з відповідача в дохід держави 704, 80 гривень, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивач: ОСОБА_2; прож. у ІНФОРМАЦІЯ_1; РОКППН: НОМЕР_1.

Відповідач: Департамент соцзахисту населення; знаходиться у м. Рівне, вул. Словацького, 1; .

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де вважає його незаконним і необґрунтованим, що полягають у невідповідності висновків суду обставинам справи, яке призвело до порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося про недодержання судом вимог ст. 213 ЦПК України щодо обґрунтованості оскаржуваного рішення. Вважає, що наведене порушення проявилося у порушенні позивачем ст. 139 КЗпП України щодо обов'язку працівника працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу. Поготів, позивача безпосередньо визначено виконавцем. Тому ним безпідставно не було виконано наказу Департаменту соцзахисту населення від 28.02.2018 №30, яким затверджено План заходів відповідача.

Судом при вирішенні трудового спору залишено без уваги пункт 6.1 Положення про центр нарахування та здійснення соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, затвердженого наказом директора Департаменту від 07.11.2016 №130 (далі - Положення про центр). Цим пунктом передбачено обов'язок директора центру забезпечувати виконання завдань, покладених на центр, здійснювати керівництво роботою центру і в установленому законом порядку нести персональну відповідальність за його діяльність. Отже, вважає, що визначені судом головні завдання, зокрема, щодо розроблення проекту структур та штатного розпису суперечать Положенню про центр і є абсурдними, адже керівник центру повинен забезпечувати впровадження прогресивних форм організації праці, розробляти і здійснювати заходи щодо підвищення її продуктивності, поліпшення якості і скорочення термінів обробки документів.

Окрім того, наказом №152 від 05.12.2017 "Про організаційну роботу щодо вдосконалення системи соціальних виплат у Рівненській області" утворено робочу групу, до складу якої включено і ОСОБА_2 як співголову. Він брав безпосередню активну участь в обговоренні та вирішенні проблемних питань з проведення децентралізованого призначення, нарахування і виплати соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат структурними підрозділами з питань соціального захисту населення Дубенської, Дубровицької, Сарненської районних державних адміністрацій.

Не згоден автор апеляційної скарги і з висновками суду про відсутність вини позивача у невиконанні покладних на нього службових обов'язків, а також з хибними твердженнями суду щодо нехтування відповідачем з приводу надання відповідей на запити ОСОБА_2

З викладених міркувань просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову повністю ОСОБА_2 у задоволенні позову.

У поданому відзиві позивач, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити. При цьому посилався на неможливість виконання Плану заходів у визначені терміни з огляду на закінчення строку їх виконання, в зв'язку з чим його заступником було проінформовано Департамент соцзахисту населення.

На його думку, доводи і аргументи апеляційної скарги спростовуються повним і правильним з'ясуванням обставин справи, належним застосуванням норм права та правильністю висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як правильно з'ясовано судом, і ці обставини сторонами не оспорюються, ОСОБА_2 обіймає посаду директора центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соцзахисту населення з 01 грудня 2016 року.

28 лютого 2018 року наказом Департаменту соцзахисту населення за №30 затверджено План заходів, де керівника відповідних структурних підрозділів Департаменту соцзахисту населення, начальнику центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, керівникам структурних підрозділів з питань соціального захисту населення Дубенської, Дубровицької, Сарненської районних державних адміністрацій зобов'язано забезпечення виконання зазначеного Плану заходів. Перерахованим службовим особам поставлено до відома про хід виконання заходів та інформування в зв'язку з цим Департамент соцзахисту населення до 15 числа щомісяця, а контроль за виконанням наказу покладено на заступника директора Департамента соцзахисту населення - начальника фінансової та організаційно-кадрової роботи.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, Планом заходів передбачено розроблення проекту структури та штатного розпису центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат соціального захисту населення шляхом реорганізації операційних відділів у відділ виплати всіх видів соціальної допомоги та інших грошових виплат, в складі якого передбачити створення секторів та подати їх на затвердження Департаменту соцзахисту населення (пункт 1). Визначено необхідність розроблення і затвердження положення про відділ виплати всіх видів соціальної допомоги та інших грошових виплат, сектори в його складі, посадові інструкції фахівців з чітким закріпленням в розрізі адміністративно-територіальних одиниць (пункт 2), подання пропозицій щодо організації роботи із здійснення контролю за правильністю призначення, перерахунку, нарахування і виплати всіх видів соціальної допомоги та інших грошових виплат в умовах створення віддалених робочих місць (пункт 3). Цим Планом заходів вирішено попередити працівників центру по здійсненню соціальних виплат Департаменту соцзахисту населення про можливу зміну істотних умов праці в зв'язку зі створенням віддалених робочих місць (пункт 4), а також розробити і подати на погодження Департаменту соцзахисту населення план стажування фахівців центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соцзахисту населення в умовах створення віддалених робочих місць у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення Дубенської, Дубровицької, Сарненської районних державних адміністрацій з залученням необхідних спеціалістів, організувавши та провівши такі навчання (пункт 5).

Крім цього, зобов'язано центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соцзахисту населення забезпечити встановлення необхідних електронних баз даних з нарахуванням на момент проведення передачі - прийому функцій в повному обсязі в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення Дубенської, Дубровицької, Сарненської районних державних адміністрацій з наданням відповідних інструкцій і проведенням необхідного тестування, технічного налаштування та подальшої організації роботи (підпункт 6.1). Також зобов'язано здійснити нарахування та друк відомостей для виплати соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат (підпункт 6.2), провести інвентаризацію особових рахунків одержувачів соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат Дубенського, Дубровицького та Сарненського районів. Цим Планом заходів визначено і проведення аналізу та в разі необхідності здійснити розрахунок потреби в додаткових коштах для проведення компенсаційних та інших виплат працівникам, які будуть звільнені, а також потреби в коштах, що подати в Департамент соцзахисту населення (підпункт 6.3).

Передбачено здійснення доставки до центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соцзахисту населення особових справ одержувачів соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат для остаточної обробки (пункт 7). З урахуванням результатів щорічної інвентаризації особових рахунків одержувачів соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат вирішено здійснити прийом-передачу виплатних документів (пункт 8), а також обладнати віддалені робочі місця працівників центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соцзахисту населення в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення Дубенської, Дубровицької та Сарненської районних державних адміністрацій комп'ютерами, оргтехнікою, витратними матеріалами тощо (пункт 9).

В подальшому, 02 березня 2018 року, на ім'я директора центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, тобто позивача, надійшов лист за підписом уповноваженого представника трудового колективу. За його змістом, вважав, що реалізація Плану заходів призведе до погіршення соціально-економічного стану працівників, які працюватимуть на віддалених робочих місцях з відривом від свого місця проживання, невизначеності матеріального забезпечення працівників, задіяних у такій роботі. Також посилався на імовірне звільнення працівників через непогодження зі зміною істотних умов праці, а тому просив від імені колективу здійснити усі можливі дії для уникнення негативних наслідків та перед реалізацією зазначеного плану вивчити усі можливі варіанти з урахуванням такого ж само досвіду інших структурних одиниць системи соціального захисту України.

05 березня 2018 року на виконання Плану заходів і з метою дотримання прав та інтересів працівників центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ОСОБА_2 звертався в письмовій формі до Управління Держпраці у Рівненській області (лист №01-36-10/1007) щодо надання інформації задля виконання; Відділення в Рівненській області Національної служби посередництва та примирення (лист №01-36-10/1008); Департаменту соцзахисту населення щодо розрахунку і додаткову потребу в коштах для виконання Плану заходів (лист № 01-36-02/1002).

Незабаром, а саме 07 березня 2018 року, з метою належного виконання Плану заходів позивачем надіслано листа до Департаменту соцзахисту населення за №01-36-10/1028 про розстрочення виконання інших умов Плану заходів до одержання відповідей Відділення в Рівненській області Національної служби посередництва та примирення і Управління Держпраці у Рівненській області.

З цією ж метою ОСОБА_2 12 і 13 березня 2018 року повторно направив листа до Департаменту соцзахисту населення, де посилався на тимчасове унеможливлення належного виконання Плану заходів до отримання відповіді з Відділення в Рівненській області Національної служби посередництва та примирення і Управління Держпраці у Рівненській області. При цьому було одночасно наголошено на виникненні імовірних соціальних конфліктів та трудових спорів, що випливатимуть із виконанням Плану заходів.

Протягом часу з 14 по 28 березня 2018 року позивач знаходився на лікуванні, про що стверджено перевіреним судом та долученим до справи листом тимчасової непрацездатності.

Між тим, 15 березня 2018 року заступником керівника центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат направлено листа Департаменту соцзахисту населення про неможливість виконання Плану заходів з огляду на закінчення строків його виконання.

Наступного дня відповідачем надіслано листа винувачу обов'язки директора центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з вимогою забезпечити виконання наказу від 28 лютого 2018 року №30, про що зобов'язано надати відповідну інформацію до 15 год. 00 хв. 20 березня 2018 року.

У визначений Департаментом соцзахисту населення день центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат своїм листом №01-36-10/1229 повідомив про виконання Плану заходів з наданням відповідних документів.

З огляду на попереднє звернення Національна служба посередництва та примирення 22 березня 2018 року своїм листом №17-01/01-16/61 повідомила, що ситуація щодо можливих соціально-трудових спорів взята на контроль, а директору центру по нарахуванню та здійсненню соціальних послуг рекомендовано суворо дотримуватися трудового законодавства і колективного договору шляхом вжиття відповідних заходів з метою уникнення трудових конфліктів.

Наступного дня було повідомлено Департамент соцзахисту населення про ту обставину, що в трудовому колективі центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виникла та існує внутрішня соціальна напруженість, а також зазначено про рекомендації Національної служби посередництва та примирення з надання відповідних документів.

В подальшому, 02 квітня 2018 року, Департаментом соцзахисту населення зобов'язано центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат доопрацювати проекти структур та штатного розпису у термін до 03 квітня 2018 року.

Того ж числа Департаментом соцзахисту населення видано наказ №14-к "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2.". Даний наказ обґрунтовано неналежним виконанням обов'язків та порушення трудової дисципліни, в зв'язку з чим позивачу накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, визнавши оскаржуваний наказ незаконним і скасував його.

Щодо доводів апеляційної скарги про суперечність та непослідовність висновків суду про незаконність наказу роботодавця стосовно накладення дисциплінарного стягнення на позивача, то колегія суддів з ними погодитися не може.

Так, згідно зі ст.ст. 139, 140, 142 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Як належно послався суд, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є факт вчинення дисциплінарного проступку, а саме незабезпечення виконання Плану заходів, що затверджений наказом Департаменту соцзахисту населення №30 від 28.02.2018 в частині несвоєчасного подання Департаменту проекту структур та штатного розпису та положення про відділи виплати всіх видів допомог, що вважалося роботодавцем як порушення пункту 6.1 Положення про центр нарахування та здійснення соціальних виплат Департаменту соцзахисту населення від 07.11.2016.

Відповідно до цього пункту директор центру забезпечує виконання завдань покладених на центр, здійснює керівництво роботою центру і в установленому законом порядку несе персональну відповідальність за його діяльність.

Між тим, пунктом 3 зазначеного Положення не передбачено матеріально-правового взаємозв'язку щодо виконання наказів Департаменту соцзахисту населення в межах компетенції, що не належить директору центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, зокрема в частині розроблення проекту структур та штатного розпису центру.

Підпунктом 6.7 Положення про центр нарахування та здійснення соціальних виплат Департаменту соцзахисту населення від 07.11.2016 визначено право директора центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат мати заступників, які призначається ним за погодженням з Департаментом соцзахисту населення.

Судом правильно враховано, що наказом від 01.12.2016 №01-03/57 центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат розподілено обв'язки між директором та його заступниками, за яким директор здійснює загальне керівництво і несе відповідальність за його діяльність та забезпечує виконання повноважень, визначених відповідним Положенням про центр; діє від імені центру і представляє його в усіх підприємствах, установах, організаціях без довіреності, відкриває у банках розрахункові та інші рахунки; несе відповідальність за стан роботи з кадрами, збереження майна центру, ефективне і цільове використання засобів комп'ютерної та офісної техніки центру в межах своєї компетенції і наданих йому прав видає накази, затверджує положення про структурні підрозділи, заохочує і накладає стягнення на працівників згідно з чинним законодавством; здійснює заходи з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, поліпшенню умов праці і побуту, підвищення кваліфікації працівників центру; разом з радою трудового колективу затверджує правила внутрішнього трудового розпорядку, всіляко сприяє громадських організацій; організовує особистий прийом громадян.

Колегія суддів погоджується як з обґрунтованим і таким, що оснований на вимогах закону, з висновком суду попередньої інстанції про те, що оскаржуваний наказ не містить причинного зв'язку між неналежним виконанням директором центру своїх службових обов'язків та застосуванням дисциплінарного стягнення, адже такі обов'язки для директора центру не передбачені. Тобто їх не встановлено Положенням про центр нарахування та здійснення соціальних виплат Департаменту соцзахисту населення від 07.11.2016 чи наказом про розподіл обов'язків - як локальними актами. Не передбачено такого й спеціальними законодавчими чи підзаконними актами, оскільки роботодавцем таких безпосередніх порушень наведено не було, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом їх також не здобуто.

Таким чином, у спірних відносинах є відсутньою вина ОСОБА_2 як обов'язкова ознака складу дисциплінарного проступку.

Не заслуговують на увагу і аргументи автора апеляційної скарги про безпідставне нехтування виконанням наказу Департаменту соцзахисту населення від 28.02.2018 №30, яким затверджено План заходів відповідача. При цьому апеляційний суд виходить з такого.

Згідно зі ст.ст. 147, 1471, 148, 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1.)догана;

2.)звільнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 22 своєї постанови від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" вбачається, що судам необхідно враховувати, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися ступінь тяжкості проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності слід врахувати наявність в діях особи дисциплінарного проступку, а саме, в чому проявилося порушення, чи мало воно місце за конкретних обставин, чи існували об'єктивні чинники, що спричинили неналежне виконання обов'язків чи порушення трудової дисципліни.

Як обґрунтовано зазначав суд, трудову дисципліну необхідно розцінювати як систему правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов'язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов'язків.

Правильним є переконання суду про те, що звернення до роботодавця з професійних питань не є порушенням трудової дисципліни, оскільки ґрунтується на спеціальних службових мотивах виконання вказівок Департаменту соцзахисту населення. Також зроблено обґрунтований висновок про те, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності обов'язкове значення має вина працівника, тобто умисні дії, що спричинили неналежне виконання трудових обов'язків. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, тобто протиправне винне невиконання чи неналежне виконання працівником його трудових обов'язків; відсутність вини виключає притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Судом вірно перевірено наявні у справі докази та дано їм правильну правову оцінку.

Так, відповідачем знехтувано застосовані позивачем заходи до належного виконання Плану заходів, а саме звернення до Національної служби посередництва та примирення щодо дотримання законодавства про працю, запити до Управління Держпраці у Рівненській області щодо додержання прав і інтересів працівників центру під час виконання Плану заходів. Тому, незважаючи на відсутність своїх роз'яснень на запити позивача з приводу виконання завдання, Департамент соцзахисту населення в той самий час вимагав негайного виконання Плану заходів всупереч покладених на ОСОБА_2 обов'язків.

Поготів, за правилами трудового законодавства, працівник вважається невинуватим доти, доки роботодавець не доведе, що він винен у невиконанні чи неналежному виконанні прийнятих на себе обов'язків. Презумпція невинуватості викликана тим, що працівник виконує свою роботу за договором з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а роботодавець зобов'язаний забезпечувати йому умови праці, необхідні для виконання, тоді як останній зобов'язаний своєчасно і точно їх виконувати.

Щоби поставити працівнику у вину невиконання чи неналежне виконання взятих на себе обов'язків і притягнути його до відповідальності, роботодавець повинен довести, що воно мало місце не внаслідок його неналежного керівництва і забезпечення необхідних умов праці, а через вину працівника. Презумпція невинуватості є заходом захисту трудового правовідношення, прав працівника від суб'єктивної оцінки його дій, поведінки з боку роботодавця і безпідставного притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 9 Конвенції міжнародної організації праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Верховною Радою України 4 лютого 1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.

Не є обґрунтованими аргументи заявника про порушення норм процесуального права, виходячи з такого.

Відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частина третя цієї статті наводить вичерпний та повний перелік випадків таких процесуально-правових дефектів, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Між тим, будь-яких доказів про існування фактів, які були б чи могли би бути мотивом для задоволення апеляційної скарги в цій частині, тобто щодо недодержання судом норм процесуального права з обов'язковим скасуванням чи зміною оскаржуваного рішення, відповідач не навів, матеріали справи не містять, а апеляційним судом їх не було здобуто.

Щодо решти доводів відповідача про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, то вони спростовуються матеріалами справи і вимогами закону.

Так, за змістом ст.ст. 12 і 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду від 19 листопада 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 16 год. 05 хв. 26.02.2019.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М.Ковальчук