Справа № 404/1627/18
Номер провадження 2/404/1942/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, після уточнення позовних вимог /а.с.73/, остаточно просила:

- збільшити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2015 року на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з розміру 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на тверду грошову суму в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття доньки, а саме 30 січня 2032 року.

- стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь 50% розміру понесених позивачем, документально підтверджених, додаткових витрат на утримання та лікування доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи стягнення з набрання рішення законної сили і до досягнення донькою повноліття, а саме до 30 січня 2032 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 червня 2014 року позивач уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від цього шлюбу в них є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №11.

15 червня 2017 року рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 30 січня 2015 року по 30 січня 2032 року.

Доходи позивача в місяць складаються з аліментів, розмір яких становить 447 грн. 60 коп. та допомоги, як малозабезпеченій сімї, яка складає 680 грн. 14 коп.

Вказано, що вийти з відпустки по догляду за дитиною позивач не може, оскільки їхня спільна дитина хворіє, що підтверджується довідкою №638 від 12 грудня 2017 року, тому потребує постійного домашнього догляду в період з 05 грудня 2017 року по 13 червня 2018 року. 06 червня 2018 року відповідно до довідки №127 підтверджується те, що і на даний час донька потребує домашнього нагляду. На підставі вказаного ПАТ «Укрпошта» надано їй відпустку без збереження заробітної плати тривалістю з 14 червня 2018 року по 13 грудня 2018 року, але не більше як до досягнення дитиною шестирічного віку, що підтверджується наказом №2656/к від 13 червня 2018 року.

Дитину залишати з батьками на час роботи позивач не може, оскільки її батько, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та мати, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, тяжко хворіють, перенесли операції, а тому доглядати за дитиною не зможуть. Факт хвороб батьків підтверджується виписним епікризом № 1530 та випискою № 618, а відповідач та його мати не хочуть опікуватись дитиною.

Маючи змогу платити аліменти в більшому розмірі, відповідач сплачує приблизно 450 грн. щомісячно. Відповідач офіційно працевлаштувався в ТОВ «Інтерресурси», інших дітей на утриманні немає, тобто він може працювати повний робочий день отримуючи заробітну плату.

Вказано, що враховуючи рівність обовязку батьків по утриманню дитини, так як їхня донька є дитиною яка потребує постійного домашнього нагляду у звязку зі своїм станом здоровя потребує постійних додаткових витрат не тільки на санаторно-курортне лікування один раз на рік, а й на ліки, медичні обстеження, проживання та харчування в іншому місці на час обстежень, оздоровлення, та інші витрати на утримання дитини, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на свою користь 50% розміру понесених позивачем, документально підтверджених, додаткових витрат на утримання та лікування доньки, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 квітня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін /а.с.16-17/.

04 травня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли до суду письмові заперечення, відповідно яких він визнає позовні вимоги частково і згодний сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказано, що в своєму позові позивач стверджує, що крім аліментів він більше нічим не допомагає дитині і всі необхідні речі вона купує сама, але це не відповідає дійсності. На прохання позивача він завжди купував дитині необхідні ліки, підгузки, речі для дитини, що частково підтверджується копіями розрахункових документів. Крім того, самостійно виплачував взятий за ініціативною позивача кредит в банку. Вважає, що 50% прожиткового мінімуму буде достатньо для утримання дитини, зважаючи на те, що він допомагає додатково, до того ж буде справедливо, що інші 50% буде витрачати на утримання дитини мати, яка також працює та має дохід.

Зазначено, що відповідач має іншу родину, де виховує сина, ІНФОРМАЦІЯ_5. Має незадовільний стан здоровя, з дитинства в нього тріщина чотирьох хребців в грудному відділі, через що все життя відчуває постійні болі в спині, що не дає йому змоги працювати на важких роботах та потребує лікування та регулярних медичних процедур. Має заборгованість перед банком, оскільки з 19 лютого 2018 року по 16 березня 2018 року через хворобу нирок перебував на стаціонарному лікуванні, що потребувало значних витрат коштів, яких не вистачало, тому його дружина розраховувалась за ліки кредитною карткою. Майже 1000 грн., а це 20% його доходу складають витрати на проїзд до місця роботи, оскільки він проживає за межами міста, тому змушений їздити на роботу кількома автобусами /а.с.22-24/.

23 травня 2018 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 відповідно якої вказано, що 11 червня 2014 року сторони уклали шлюб, який за рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2015 року був розірваний. З вересня 2014 року вони вже разом не проживали. Після того, як відповідач дізнався про рішення суд щодо стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної доньки, він звернувся до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним, оскільки вважав, що це надасть йому змогу уникнути сплати аліментів. Проте, рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 листопада 2015 року в задоволенні його позовних вимог відмовлено.

З приводу того, що відповідач проживає з ОСОБА_6, яка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років та знаходиться на його утриманні разом з сином, зазначила, що дійсно вони проживають разом, проте доказів на підтвердження того, що відповідач утримує ОСОБА_6 не має. Також, дитина, яка проживає з ними не є сином відповідача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Вказано, що відповідач надаючи виписки про хворобу зазначав, що не може працювати на важких роботах, проте працює столяром на ТОВ «Інтерресурси». Позивач на даний час працювати не може, оскільки їхня спільна з відповідачем дочка хворіє та потребує постійного догляду. Сама ж позивач перебувала на ІІІ групі інвалідності, але в листопаді 2016 року не змогла пройти черговий переогляд, так як донька хворіла, а для того щоб підтвердити групу їй необхідно було проходити два або три рази на рік курси лікування, в звязку з чим втратила групу. Вважає, що раніше визначений розмір аліментів за рішенням суду є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, лікування, утримання, їжу та інше /а.с.40-44/.

04 червня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав заперечення на відповідь на відзив позивача, відповідно яких зазначав, що не відмовляється сплачувати аліменти і тим паче не просить звільнити його від заборгованості, а лише просить суд врахувати життєві обставини, через які він не має змоги платити скільки бажає позивач. Позивач зводить на нього наклеп, вводить суд в оману ніби він відмовляється допомагати власній дитині, але жодного доказу своїх доводів не має. З приводу того, що він не записаний батьком ОСОБА_7 пояснив, що з вини позивача він не встиг до народження дитини розлучитись та оформити шлюб з ОСОБА_6, а свідоцтво вона отримала в пологовому будинку, де погарячкувала й не записала його як батька. І тільки буде фінансова можливість він це виправить. Його син, ОСОБА_7, така ж дитина, як і донька від першого шлюбу і має такі ж потреби і він зобовязаний утримувати його. Вважає, що оскільки дитина ходить до дитячого садка позивач має змогу працювати. 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде достатньо для утримання дитини, зважаючи на те, що він допомагає додатково /а.с.62-65/.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, просив змінити розмір аліментів, стягуваних з нього на підставі рішення суду, на 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Пояснив, що з жовтня 2018 року офіційно не працює.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обовязок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що 11 червня 2014 року між сторонами був укладений шлюб.

13 грудня 2014 року народилась ОСОБА_3. ІІ батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 169515, виданим 10 січня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції /а.с.6/.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 336 від 11 червня 2014 року /а.с.7/.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 30 січня 2015 року по 30 січня 2032 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 3 років, починаючи з 30 січня 2015 року до 13 грудня 2017 року. Вирішено питання розподілу судових витрат /а.с.8-10/.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2015 року рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2015 року скасовано в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно з 30 січня 2015 року по 13 грудня 2017 року. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін /а.с.11/.

Відповідно до довідки виданої 19 березня 2018 року начальником КП «ЖЕО»№3» КМР» ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, кімната 47. Разом з нею проживає донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с.12/.

Відповідно до відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 в період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року отримала доходи з таких джерел: за другий квартал 2017 року 6612 грн. 50 коп. аліментів, 2580 грн. соціальні виплати, за третій квартал 2017 року 1546 грн. 22 коп. аліментів, 2580 грн. соціальні виплати /а.с.49/.

Відповідно до довідки виданої 02 травня 2018 року в.о. голови правління СТ «Ятрань» сімя в складі: ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 дійсно проживає на території СТ «Ятрань» ВО «Друкмаш», дачна ділянка №150 /а.с.26/.

Як доказ того, що у відповідача є ще одна дитина від іншого шлюбу, ним надано свідоцтво про народження ОСОБА_7

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 211559 виданого Подільським районним у місті Кропивницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 04 липня 2017 року ОСОБА_7 народився 02 липня 2017 року. Його батьками зазначені: ОСОБА_9 та ОСОБА_6 /а.с.27/.

Проте, суд не приймає його до уваги, оскільки відповідач у свідоцтві про народження не вказаний як батько.

Позивач зазначає, що на даний час їй недостатньо коштів, які стягуються за рішенням суду з відповідача на утримання дочки. У звязку з чим, позивач вважає, що розмір стягуваних аліментів на дочку повинен бути збільшений на тверду грошову суму у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікована Постановою ВР України №789-XII від 27.02.91) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст.51 Конституції України, ст.180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 СК України) .

Відповідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а їх мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України).

Згідно положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно… Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зімни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Перевіряючи доводи позовної заяви, суд враховує, що розмір присуджених за рішенням суду аліментів на утримання дитини є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством на час розгляду справи та явно недостатній для задоволення основних, першочергових потреб дитини з урахуванням її віку.

Вказана обставина, свідчить про нерівність сторін в їх спільному обовязку утримання дитини та є підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів.

За вказаних вище обставин, а також враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та зміни розміру аліментів, присуджених до стягнення з відповідача на утримання дитини за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2015 року по справі № 404/656/15-ц в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, встановивши їх в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи із дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на її користь в розмірі 50 % понесених позивачем на утримання та лікування дитини щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення донькою повноліття, а саме до 30 січня 2032 року, суд зазначає наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Отже, виходячи з результатів аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

За положеннями п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України № 6-20278св09 від 16 грудня 2009 року).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати неспеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат позивач зазначала, що їх дочка потребує витрат на лікування.

Відповідно до довідки №638 про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05 грудня 2017 року має статус «дитина-інвалід» та з 13 грудня 2017 року потребує домашнього догляду. Довідка дійсна до 13 червня 2018 року /а.с.54/.

Відповідно до наказу від 13 грудня 2017 року «Відпустка по догляду за дитиною» надано ОСОБА_1, оброблювачу замовлень відділу розповсюдження періодичних видань, відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку тривалістю, визначеною у медичному висновку з 14 грудня 2017 року по 13 червня 2018 року /а.с.55/.

Відповідно до довідки №214 про потребу дитини у домашньому догляді, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05 грудня 2017 року має статус «дитина-інвалід» та з 13 грудня 2018 року потребує домашнього догляду. Довідка дійсна до 13 червня 2019 року.

Відповідно до наказу від 13 грудня 2018 року «Про відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку» надано ОСОБА_1, оброблювачу замовлень відділу розповсюдження періодичних видань, відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку тривалістю, визначеною у медичному висновку з 14 грудня 2018 року по 13 червня 2019 року.

Позивач відповідно до довідки №1081 від 22 травня 2018 року перебуває на обліку в УПСН Фортечного району м. Кропивницький. Щомісячна одноразова допомога при народженні першої дитини за листопад 2017 року складає 860 грн., за грудень 2017 року складає 860 грн. Всього 1720 грн. Щомісячна соціальна допомога малозабезпеченим сімям за січень 2018 року складає 680 грн. 14 коп., за лютий 2018 року складає 680 грн. 14 коп., за березень 2018 року складає 680 грн. 14 коп., за квітень 2018 року складає 680 грн. 14 коп. Всього з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно сума виплат становить 4440 грн. 56 коп. /а.с.57-58/.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого, епікризу №5564, виписки з амбулаторної картки №2/1616 ОСОБА_1 має правосторонній коксартроз ІІІ ступеня після перенесеної хвороби Пертеса. Комбінована контрактура кульшового суглобу ІІ ступеня. Вкорочення правої нижньої кінцівки на 3 см. Лівосторонній коксартроз І-ІІ ступеня. Сколіоз грудного відділу хребта ІІ ступеня, перекос тазу. Помірне порушення функції ходьби, статики /а.с.59,60/.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 622546 ОСОБА_1 мала групу інвалідності третю з 01 грудня 2014 року, як інвалід з дитинства. Інвалідність встановлена на строк до 01 грудня 2016 року /а.с.56/.

В свою чергу відповідач відповідно до виписки з медичної картки №12993 та виписки з медичної картки № 3808 ОСОБА_2 має діагноз: «болезнь Шварман-Мау, юношеский остаохандроз н/грудного отд. позвоночника. Кифоз грудного отд. позвоночника» /а.с.31,32/.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №3198 урологічного відділення ОСОБА_2 перебував у стаціонарі з 19 лютого 2018 року по 06 березня 2018 року з діагнозом: сечокамяна хвороба. Камінь миски правої нирки. Ниркова колька справа /а.с.33/.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2, 02 листопада 2016 року він був прийнятий до цеху по виготовленню вікон на посаду учня оператора верстатів з програмним керуванням, 03 січня 2017 року переведений на посаду оператора верстатів з програмним керуванням того ж цеху, 01 серпня 2017 року переведений на посаду столяра того ж цеху, 08 жовтня 2018 року звільнений за згодою сторін /а.с.83/.

Судом встановлено, що дитина, ОСОБА_3, впродовж 2018 року часто хворіє, перебувала на амбулаторному лікуванні, їй поставлено діагноз: «Часто хворіюча дитина. Рецидивний бронхіт», в звязку з чим позивачем було витрачено кошти на її лікування.

З оглянутої медичної картки було встановлено, що дитині прописувались наступні медичні препарати: фарінгосепт, проспан, цефадокс, інгаляція з декасаном, імунофлазід, горлоспас, урофіт, ацц, протефлазид, інгаляція сода, інгаліпт, лоратадин, цефодокс, імупред, лаферобіон, фарінгасепт, но-соль, стрепсілс, хлорофилипт, ніфуроксазид, нурофен, назоспрей, нурофен.

Позивачем надано як докази несення додаткових витрат квитанції, відповідно яких нею були придбані ліки для дитини. Судом були досліджені надані докази, проте прийняті до уваги лише читаємі, а саме: фіскальний чек від 26 вересня 2018року на суму 177 грн. 39 коп., фіскальний чек від 20 квітня 2018 року на суму 157 грн. 72 коп., фіскальний чек від 07 квітня 2018 року на суму 450 грн. 14 коп., фіскальний чек від 19 березня 2018 року на суму 315 грн. 15 коп., фіскальний чек на суму 116 грн.88 коп., фіскальний чек від 29 вересня 2018 року на суму 69 грн. 39 коп., фіскальний чек від 24 вересня 2018 року на суму 104 грн. 55 коп., фіскальний чек від 24 жовтня 2018 року на суму 52 грн. 35 коп., фіскальний чек від 18 травня 2018 року на суму 88 грн. 94 коп., фіскальний чек на суму 95 грн. 22 коп., фіскальний чек від 07 серпня 2018 року на суму 47 грн. 78 коп., фіскальний чек від 26 серпня 2018 року на суму 117 грн. 95 коп., фіскальний чек від 05 червня 2018 року на суму 43 грн. 25 коп., фіскальний чек від 06 серпня 2018 року на суму 133 грн. 95 коп., фіскальний чек від 29 жовтня 2018 року на суму 178 грн. 70 коп., фіскальний чек від 09 вересня 018 року на суму 387 грн., фіскальний чек від 23 вересня 2018 року на суму 59 грн. 37 коп., фіскальний чек від 01 жовтня 2018 року на суму 23 грн. 20коп., фіскальний чек від 10 листопада 2018 року на суму 162 грн. 55 коп., фіскальний чек від 16 липня 2018 року на суму 28 грн. 70 коп., фіскальний чек від 12 листопада 2018 року на суму 95 грн. 32 коп., фіскальний чек від 05 листопада 2018 року на суму 93 грн. 05 коп.

Таким чином, судом враховано, що вказані препарати були призначені за рекомендацією лікаря та позивачем загалом на лікування було витрачено 2 376 грн., що підтверджується належними доказами, тому керуючись ст. 185 СК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача додаткових витрат в сумі 1188 грн., як частину понесених позивачем та підтверджених допустимими та належними доказами витрат.

Інші витрати понесені позивачем на утримання дитини належними доказами не обґрунтовані.

При цьому суд відмовляє у задоволенні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання та лікування дитини починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення нею повноліття, а саме 30 січня 2032 року, оскільки вказана вимога є передчасною.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність і допустимість, а також їх допустимість та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,141,259,264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів стягуваних на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2015 року по справі № 404/656/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30.01.2015 року по 30.01.2032 року на стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи із дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1188 грн. понесених додаткових витрат на лікування доньки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10 к. 1 кв. 47. ІПН-);

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_11, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_12., с. Мар»ївка, вул. Єсеніна 13. ІПН-).

Повний текст рішення суду складено 01.03.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда