ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5660/19 Справа № 199/2070/19 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2019 року про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2019 року відкрито провадження по даній справі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2019 року скасувати, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням правил підсудності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не обґрунтовано з яких правових підстав вона просить поділити домоволодіння та земельну ділянку про АДРЕСА_1 та зазначає, що на теперішній час на розгляді в Красногвардійському районному суді м.Дніпропетровска перебуває справа щодо поділу нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 за його позовом.

03 червня 2019 року надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вона, посилаючись на правомірність відкриття провадження у зв`язку з виключної підсудністю, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу про відкриття провадження без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України в п.2 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, спори, пов`язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до Цивільного процесуального кодексу (в попередній редакції) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Крім того, відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року №3, зокрема п.42 виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК (в попередній редакції)). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя та просила визнати за нею право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 припинивши право власності на дане приміщення відповідача ОСОБА_1 ; визнати за відповідачем ОСОБА_1 право особистої приватної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 844 м2 за тією ж адресою, стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини автомобіля у розмірі 92.769 грн.50 коп.

Тобто, предметом спору є декілька об`єктів нерухомого майна, які знаходяться в різних місцевостях та мають різну вартість, через що спір повинен розглядатися за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

З матеріалів справи вбачається, що ринкова вартість домоволодіння по АДРЕСА_1 становить 423.833 грн.84 коп. (а.с.17), вартість земельної ділянки 658.083 грн.07 коп.(а.с.25), вартість спірного нежитлового приміщення АДРЕСА_2 складає 782.750 грн. (а.с.12-13).

Тобто частина нерухомого майна більшої вартості розташована по АДРЕСА_1 та відноситься до територіальної юрисдикції саме Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська.

Проте колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 25 жовтня 2018 року звернувся до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та його поділ шляхом визнання права власності на його частку та просив визнати нежитлове приміщення АДРЕСА_2 спільним сумісним майном подружжя та поділити його шляхом визнання права власності за кожним з них по 1/2 частині.

Таким чином, першим до суду було подано позов ОСОБА_1 саме з приводу нежитлового приміщення АДРЕСА_2 та за даним позовом ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року було відкриття провадження по справі (а.с.53-55,56-57).

Крім того, позивачем ОСОБА_2 до позовної заяви не надано доказів та правового обґрунтування наявності у сторін майна по АДРЕСА_1 , в той час коли місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала про відкриття провадження у даній справі підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої для повторного вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2019 року про відкриття провадження по справі скасувати, справу передати до суду першої для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.