Справа № 408/478/19-ц
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у цивільній справі

25 лютого 2019 року смт Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Соболєв Є.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлої особи,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась з цією позовною заявою до Біловодського районного суду Луганської області, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії у звязку зі смертю ОСОБА_2, який помер 22 жовтня 2017 року, у розмірі 78101,82 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ННС 574167 від 02.07.2018.

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_3 вказала, що 22 жовтня 2017 року у м Довжанськ Луганської області помер її брат ОСОБА_2 Для оформлення спадкових прав після його смерті вона звернулась до приватного нотаріуса Міловського районного нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини. 02 липня 2018 року їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом ННС 574167, згідно якого спадщина складається з недоотриманої пенсії померлого у сумі 78101,82 грн. Оскільки за життя померлий перебував на обліку та отримував пенсію у Біловодському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, яким і була виплачена допомога на поховання, представник позивача ОСОБА_5 в інтересах позивача звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та надала для цього необхідні документи. Однак у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 було відмовлено з посиланням на те, що у спадкоємця, позивача у справі ОСОБА_6, відсутня довідка про реєстрацію як внутрішньо переміщеної особи та документи були повернуті. Таким чином, відповідач не оспорюючи прав позивача на спадкове майно, відмовив йому у виплаті недоотриманої пенсії, посилаючись на інший порядок виплати.

Вказана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на таке.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно вимог частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є субєктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позову до суду) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У пункті 1 частини першої статті 4 КАС України вказано, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч. 1 ст. 4 КАС).

Згідно частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, тобто на правовідносини, що виникають у звязку зі здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини другої цієї статті).

В даному випадку, як вбачається із поданої позовної заяви, відповідачем у справі є субєкт владних повноважень, а спір виник через дії відповідача, повязані із здійсненням ним публічно - владних управлінських функцій, яким він наділений на підставі закону, а не з приводу права власності позивача на грошові кошти в порядку спадкування за законом, тому даний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (приблизно аналогічну позицію висловила ОСОБА_7 Верховного Суду у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 752/2080/17).

За таких обставин, враховуючи, що виниклий спір між сторонами носить характер публічно-правового, у відкритті провадження у цивільній справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, ст. ст. 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлої особи відмовити.

Копію зазначеної ухвали разом з позовними матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з моменту її винесення.

Суддя Є.О. Соболєв