Єдиний унікальний номер 725/5795/18
Номер провадження 2/725/949/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Галичанського О.І.,

при секретарі судових засідань - Симик М.І.,

за участю сторін,

розглянувши в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , фактично пребуваючого за адресою: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 15.05.2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці .

Стверджує, що спільна з відповідачем дитина син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Вказує, що відповідач працює у Краматорському прикордонному загоні, військова частина НОМЕР_1 Р Міністерства оборони України.

На підставі викладеного, посилаючись на норми права, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та вказала, що відповідач сплачував аліменти на дитину у добровільному порядку , проте не регулярно. Стверджувала , що самостійно забезпечити дитину усім необхідним не має можливості. Просила задовольнити позов .

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки , з підстав , викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того вказав, що батьки несуть рівний обов`язок по утриманню дитини , а тому позовні вимоги позивачки є необґрунтованими.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного:

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 травня 2018 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. ( а.с.5).

У сторін є малолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно копії трудової книжки позивачки , відомостей на момент звернення до суду із даним позовом ,про місце роботи у ній не значиться. Згідно попередніх записів , позивачка отримувала допомогу по безробіттю. (а.с.7). Син ОСОБА_3 проживає за адресою : АДРЕСА_4 ( а.с.11).

Згідно довідки в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на даний час бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони , відсічі і стримування збройної агресії Російської Федереції в Донецькій та Луганській областях ( військова частини НОМЕР_2 з місцем дислокації м. Краматорськ Донецької області ) (а.с.15).

Згідно наданих копій платіжних доручень, відповідач періодично у добровільному порядку сплачував на рахунок позивачки кошти ( а.с. 40-41).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуює відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів та те, що відповідач перебуває в працездатному віці, євійськовослужбовцем, будь- яких доказів , що він обтяжений турботами щодо утримання іншої дитини немає .

Також приймаючи до уваги матеріальне положення дитини , яка потребує допомоги, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів на дитину є достатнім та не буде порушувати його майнові права.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Таким чином враховуючи однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання спільного сина , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду - з 30.10.2018 року.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 84-85,180-184, 191, 192 СК України, ст.ст. 81,89,206, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.02.2019 року.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський