ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1504/19 Номер провадження 22-ц/814/2531/19Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 липня 2019 року у складі судді Гальченко О.О. про призначення експертизи

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частини майна в натурі та встановлення порядку користування,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд виділити їй в натурі 1/3 частину механічної майстерні, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за нею право приватної власності на дане майно.

Одночасно позивачка заявила про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи для вирішення питання: які варіанти виділення 1/3 частки механічної майстерні, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 можливо виділити їй у приватну власність. Проведення експертизи просила доручити експерту Федорову Д.Ф.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до підготовчого розгляду на 24 липня 2019 року о 13-00 год.

24 липня 2019 року позивачка та її представник адвокат Бесорабов О.Б. подали до суду заяви про проведення підготовчого судового засіданні без їх присутності та підтримали заявлене клопотання. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24 липня 2019 року клопотання позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката Бесорабова О.Б. задоволено.

Призначено по справі судову будівельно-технічну та земельну експертизу на вирішення якої поставлено такі питання:

1. Які можливі варіанти виділення 1/3 частки механічної майстерні, розташованої по АДРЕСА_1 ?

Зобов`язано сторін у справі надати безперешкодний доступ експерта до об`єкта дослідження за вимогою експерта.

Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Виконання експертизи доручено судовому експерту Федорову Д.Ф., розташованому в м. Полтава, вул. Зигіна, 4.

Витрати по проведенню експертизи покладено на позивачку.

В розпорядження експерта надано матеріали цивільної справи.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погодившись з вказаною ухвалою, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати повністю.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що суд порушив вимоги частини третьої статті 103 ЦПК України, оскільки під час призначення експертизи сторонами не була обрана експертна установа за взаємною згодою, так як вона не була повідомлена про час та місце судового розгляду та не була присутня у судовому засіданні під час винесення оскаржуваної ухвали, суд позбавив її права заявити свої доводи щодо призначення експерта та можливості поставити перед експертом запитання.

Вказує, що Федоров В.Д. є приватним експертом і його кваліфікація їй не відома. Вважає, що експертизу по справі необхідно доручити державний установі, а саме: Харківському НДІ судових експертиз ім. проф. Н.С. Бокаріуса.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 374, частини першої статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, суд виходив з того, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи та потребують спеціальних знань необхідно призначити по справі судову будівельно-технічну та земельну експертизу.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України виходячи з наступного.

За нормами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правдивості.

Згідно частини третьої статті 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (частина четверта статті 103 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є виділ в натурі частки співвласника із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності сторін, для визначення технічної можливості якого потрібні спеціальні знання, які не відносяться до сфери права, сторонами відповідних висновків із цих самих питань не надано, тому призначення судом будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи є цілком обґрунтованим.

Питання, що винесені судом на вирішення експертизи, входять до компетенції судового експерта, стосуються предмета доказування та відповідають вказаним вимогам закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з призначенням експертизи конкретному експерту Федорову В.Д. та поставленими судом питаннями експерту, що на думку заявника не охоплюють наслідки поділу по кожному із запропонованих варіантів виділення та їх вплив на повноцінне користування іншими співвласниками своїм майном та здійснення ними своїх прав.

Також доводами скарги є те, що відповідно до положень частини третьої статті 103 ЦПК України суд повинен був встановити строк для досягнення згоди в призначенні експерта, однак цього не зробив.

Проте, такі доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, виходячи з наступного.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи ... незалежним і безстороннім судом ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...».

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 викликалася у підготовче судове засідання на 24.07.2019 року, судову повістку отримала завчасно 05.07.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 32), і дані обставини стороною апелянта в установленому порядку не спростовано, питань, роз`яснення яких на її думку потребують висновку експерта, суду не запропонувала і в апеляційній скарзі таких не навела.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення її процесуальних прав при призначенні судом експертизи є безпідставними. Суд першої інстанції дотримався вимог чинного процесуального законодавства щодо належного повідомлення сторін про час і місце судового засідання та створив умови для реалізації ними своїх процесуальних прав.

Визначення судом експерта Федорова Д.Ф., якому сторона позивача, що заявила відповідне клопотання, просила доручити проведення експертизи, не суперечить вимогам статті 103 ЦПК України та Закону України «Про судову експертизу».

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать:

науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України;

науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України;

експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

В пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (з послідуючими змінами) роз`яснено, що відповідно до Закону України від 25 лютого 1994 року «Про судову експертизу» судово-експертна діяльність в Україні здійснюється державними спеціалізованими установами та відомчими службами, до яких належать:

- науково-дослідні та інші установи судових експертиз Міністерства юстиції України і Міністерства охорони здоров`я України;

- експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України.

Судово-експертна діяльність також може здійснюватися на підприємницьких засадах на підставі спеціального дозволу (ліцензії), а також громадянами за разовими договорами. Видача ліцензій та атестація судових експертів з числа працівників підприємницьких структур та громадян здійснюється Міністерством юстиції України або Міністерством охорони здоров`я України відповідно до їх повноважень.

У випадках, коли проведення експертизи доручається працівникові підприємницької структури, яка має ліцензію на здійснення судово-експертної діяльності, суд повинен перевірити, чи є у спеціаліста свідоцтво про присвоєння йому кваліфікації судового експерта за відповідною спеціальністю.

Встановлено, що рішенням центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № 10 від 27.06.2014 року Федорову Д. Ф . видано свідоцтво № 1689 про присвоєння кваліфікації судового експерта щодо проведення інженерно-технічної, будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертиз, строк дії якого рішенням № 4 від 07.07.2017 року було продовжено до 07.07.2020 року.

Таким чином, експерт Федоров Д.Ф. є атестованим судовим експертом у відповідній галузі і доводи апеляційної скарги щодо сумнівності його кваліфікації та доручення йому проведення експертизи є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що можуть бути підставою скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду про призначення по справі експертизи відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль