Ухвала

25 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 759/17423/17

провадження № 61-3455ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства СП «Патрнер» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Приватне акціонерне товариство СП «Патрнер» (далі - ПрАТ СП «Партнер») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з відповідача на свою користь: основний борг у розмірі 18 150,00 грн; пеню у розмірі 18 694,50 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 076,72 грн у зв'язку з неналежним виконанням договору про надання послуг з охорони автомобіля, укладеного сторонами 20 грудня 2005 року за № 746, за період з 25 серпня 2016 року по 28 березня 2018 року.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року позов ПрАТ СП «Партнер» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СП «Партнер» 38 921,22 грн на погашення заборгованості за договором від 20 грудня 2005 року № 746, що облікована станом на 10 березня 2018 року, та 1 762,00 грн судового збору, а всього 40 683,22 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року змінено в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СП «Партнер» пені за договором від 20 грудня 2005 року № 746, шляхом зменшення стягненої суми пені з 18 694,50 грн до 14 278,00 грн, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

18 лютого 2019 року представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПрАТ СП «Партнер» у повному обсязі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 40 683,22 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства СП «Патрнер» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак