Справа № 487/6812/18
Провадження № 2/487/537/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.02.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участі секретаря Ігнатьєва А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Миколаївського обласного будинку дитини в інтересах малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 та третьої особи Служби у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

16.10.2018 року Миколаївський обласний будинок дитини звернувся до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 та третьої особи Служби у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

У своєму позові позивач зазначив, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_1 Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 11.10.2017 року служба у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації на підставі заяви матері влаштувала малолітню дитину до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення. При цьому матері було вказано на необхідність періодичного відвідування дитини у закладі, безпосередній участі у вихованні доньки та створення умов для проживання дитини та повернення її в сім'ю. Для цього відповідач повинна була облаштувати місце постійного проживання та придбати речі для дитини.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2, як мати малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків по відношенню до останньої, просили позбавити її батьківських прав стосовно її доньки та стягнути з неї аліменти на користь установи чи фізичної осіб, на утриманні яких буде перебувати дитина.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.10.2018 року відкрито провадження по даній справі.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації у судове зсідання не з'явився про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Аналогічна норма закріплена у статті 80 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України від 02.10.2017 року та копією свідоцтва про народження, виданого 02.10.2017 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Розпорядженням Новоодеської райдержадміністрації від 05.10.2017 року №325-р, на підставі заяви матері ОСОБА_2, малолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до державного дитячого закладу (Миколаївський обласний будинок дитини) на повне державне утримання терміном на 6 місяців.

Розпорядженням Новоодеської райдержадміністрації від 16.03.2018 року №86-р, на підставі заяви матері ОСОБА_2, продовжено термін перебування малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в державному дитячому закладі (Миколаївський обласний будинок дитини) терміном на 6 місяців.

Відповідно до актів обстеження умов проживання від 26.04.2017р., 30.05.2017р., 05.10.2017р., 18.05.2018р. та 06.08.2018р. за адресами АДРЕСА_1 проведено обстеження умов проживання відповідача ОСОБА_2, в результаті яких виявлені неналежні умови для проживання малолітньої дитини, а саме будинок потребує капітального ремонту, в кімнатах сирість, блохи тощо. У зв'язку з чим проведені неодноразові профілактичні бесіди з відповідачем, стосовно належних умов проживання.

Наказом служби у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації від 02.10.2017 року №98, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків).

Питання подальшої долі дитини та внесення пропозицій щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її доньки було предметом розгляду на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Новоодеській райдержадміністрації 19.06.2018 р., витяг з протоколу №9. За результатами обговорення зазначеного питання комісія доручила Службі у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації підготувати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, відповідно до листа Новоодеського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 20.07.2018 року за № 468/02-01, багатодітна сім'я ОСОБА_2, перебуває на обліку Центру з 2012 року з причини неналежного виконання батьківських обов'язків, неодноразово перебувала під соціальним супроводом. Так, у матері недостатньо сформовані навички відповідального батьківства. ОСОБА_2 веде споживацький спосіб життя і використовує соціальні виплати, як засіб заробітку. За час перебування малолітньої дитини ОСОБА_1 в державному закладі відповідач жодного разу не відвідала її, не створила належних умов для проживання та утримання дитини, на поради та рекомендації фахівців із соціальної роботи не реагувала.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_2, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо своєї малолітньої дитини доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, не обхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Виходячи з вище зазначених факторів, суд розцінює їх як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками.

Також, вищезазначене підтверджуються висновком Новоодеської райдержадміністрації від 23.07.2018 року, які вважають доцільним позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та необхідність їх задоволення, виходячи з інтересів дитини.

Також суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% для дитини відповідного віку на користь установи чи фізичних осіб, на утримання якої буде передаватися остання, оскільки дитина потребує матеріальної допомоги від батьків, які згідно закону повинні їх утримувати, а відповідно до ст. 166 ч.2 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 784,40 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Миколаївського обласного будинку дитини в інтересах малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження АДРЕСА_4) - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2, місце проживання АДРЕСА_3, реєстраційний номер НОМЕР_1) батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% дитини відповідного віку на користь установи чи фізичних осіб, на утримання якої буде передаватися дитина.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 784,40 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.02.2019 року.

СУДДЯ: Ж.П.ПАВЛОВА