БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/258/18
Провадження № 2/497/14/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1В, його представника адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ПрАт "Ізмаїльський виноробний завод" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої моральної шкодиу сумі 10000грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1100грн., посилаючись на те, що постановою Болградського районного суду Одеської області від 24.10.2017 року відповідач ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнений до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 340 (триста сорок) гривень, потерпілім від тієї ДТП є позивач. В наслідок цього ДТП, стверджує позивач у позові, йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в порушенні його звичайного способу життя, психічних стражданнях у зв'язку з лікуванням та перебуванням на лікарняному. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану у позові суму на відшкодування завданої моральної шкоди.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просять позов задовольнити, надали суду відповідні докази.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, пояснила суду, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено й вину позивача, оскільки три свідки у судовому засіданні підтвердили, що позивач, рухаючись на вільній від іншого транспорту дорозі, зупинившись, і, не включаючи лівого сигналу повороту різко несподівано повернув ліворуч в той час, як відповідач його обганяв зліва. Проте, оскільки відносно позивача працівники поліції протоколу не складали, його вина не встановлювалася судом. Тобто, відповідач не спростовує своєї вини як учасника дорожнього руху, оскільки керував джерелом підвищеної небезпеки, але вина позивача є більшою, оскільки ДТП сталася з його незрозумілої поведінки на дорозі. Крім того, швидка допомога на місце ДТП не викликалася, адже усі учасники ДТП заявили, що травм не отримали, тому твердження позивача, що погіршення його здоров'я пов'язане з тією ДТП - є необґрунтованим, а матеріальних збитків він не отримав, оскільки кекрував автотранспортом свого роботодавця.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення - щодо ДТП, про яке йдеться у позові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав:

- згідно постанови Болградського районного суду Одеської області від 24.10.2017 року (справа 497/1486/17, пров.3-440/17), відповідач ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі санкції цієї статті притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340грн., яка є чинною та не скасованою у встановленому порядку, потерпілим в тій ДТП, згідно протоколу, значиться позивач (а.с.5-6);

Проте, відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 24.10.2017 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України,- моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, - моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням чи знищенням її майна, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивачем та його представником у судовому засіданні не були доведені суттєві для вирішення спору обставини, що викладені у позовній заяві, натомість представником відповідачів викладені у позові обставини, що мали б суттєве значення для вирішення спору по суті - спростовувалися, суд дійшов висновку, що відсутні достатні докази та підстави для задоволення позову.

Керуючисьст.ст.2-14,76-81,83,89,258-259,263-265,268,273,352,354-356 ЦПК України, ст.ст.1-3,12,13,15,16,23,1166,1167 ЦК України, суд

ухвалив:

У задоволенні вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, та вимог зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ПрАт "Ізмаїльський виноробний завод" про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки) повністю або частково, шляхом подання Апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного тексту рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Відповідно до п.п.15.5п.15ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення виготовлений 25.02.2019 року.

Суддя А.В. Кравцова