Справа № 159/843/19
Провадження № 2/159/564/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного провадження (усного) цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Вказана вище позовна заява надійшла до суду 12.02.19 р.. Позов обгрунтований тим, що згідно з договором №: б/н від 13.03.10 р. (далі - кредитний договір, договір) ОСОБА_2 (далі - позичальник, спадкодавець) отримав кредит у розмірі 13 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах сплати відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. Покликаючись на ч. 1 ст. 1 054, ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5. позичальник помер. Покликаючись на ст. ст. 1 218, 608, 1 219, ч. ч. 1, 3 ст. 1 268 ЦК України, зазначає, що спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття чи відмову від спадщини у строк з ІНФОРМАЦІЯ_5. по 21.03.15 р.. Спадкоємицею позичальника, яка постійно проживала разом з останнім на час відкриття спадщини є відповідач. Покликаючись на ч. 2 ст. 1 281 ЦК України, зазначає, що ним як кредитором спадкодавця було 25.10.16 р. направлено претензію кредитора до Ковельської держнотконтори і 29.11.16 р. отримано відповідь. Покликаючись ч. 1 ст. 1 269, ч. 1 ст. 1 270, ч. 1 ст. 1 273 ЦК України, зазначає, що тому відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять і кредитні зобов`язання спадкодавця як позичальника за кредитним договором, так як вона не відмовилась від спадщини у встановлений чинним законодавством строк. Покликаючись на ч. 3 ст. 1 296 ЦК України, зазначає, що 09.01.19 р. відповідачеві було направлено листа - претензію, що виконаний не був. Покликаючись на ч. ч. 1, 2 ст. 1 282 ЦК України, зазначає, що на дату смерті позичальника заборгованість останнього перед банком за кредитним договором складала 8 532 грн, 45 коп, що є заборгованістю за кредитом. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь вказану вище суму боргу спадкодавця за кредитним договором та судові витрати у справі.

Провадження у справі відкрито 08.05.19 р..

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачеві судом надіслано у встановленому законом порядку.

За станом на 28.10.19 р. відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча відповідач - належно повідомлений. Попередньо подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання також не з`явилась, хоча належно повідомлялась судом.

На думку суду розгляд справи можливий у відсутності представника позивача та відповідача.

Суд, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Та обставина, що між позивачем та ОСОБА_2 як позичальником 13.03.10 р. було укладено кредитний договір, стверджується копією анкети - заяви останнього про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивача від 13.03.10 р..

Як стверджується копією паспорта позичальника, він є ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.09.14 р., позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ковелі Волинської області.

Як вбачається з копії претензії позивача як кредитора від 10.10.16 р., направленої на адресу Ковельської держнотконтори, банкові за станом на 10.10.16 р. було відомо про смерть позичальника.

29.11.16 р. позивач на вказану вище претензію отримав відповідь Ковельської держнотконтори про необхідність перерахування коштів за проведення перевірки даних, пов`язаних із спадкуванням після смерті ОСОБА_2 .. Тобто, претензія банка прийнята нотаріусом не була та була повернута банкові.

Інших даних про надіслання позивачем нотаріусу та прийняття останнім претензії позивача з приводу реєстрації вимог кредитора до спадкоємців боржника позивач суду не надав.

18.12.18 р. позивач надіслав претензію як кредитор на адресу відповідача з вимогою про задоволення.

Як стверджується копією паспорта відповідача, вона за станом на час відкриття спадщини після смерті позичальника також проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом ст. 1 216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1 217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено у ст. 1 218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1 268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1 270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1 273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1 273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1 270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування.

Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування.

Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Як вбачається з листа Ковельської держнотконтори від 20.08.19 р., спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкодавця ОСОБА_2 не заводилась.

Тому суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача про те, що не виконані кредитні зобов`язання позичальника після смерті останнього увійшли у спадкову масу та успадковані відповідачем як особою, яка на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем за однією адресою в розумінні положень ст. 1 268 ЦК України.

Але суд враховує, що ст. 1 258 ЦК України регламентує, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1 259 цього Кодексу.

Крім того за змістом ст. 1 282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Тому суд відмічає, що позивачем не доведено тієї обставини, що відповідач є єдиною спадкоємицею після смерті спадкодавця, її частка у спадщині складає саме 100 %, з врахуванням доводів позивача про те, що відповідач повинна відповідати за його позовом саме тому, що на час відкриття спадщини проживала спільно із спадкодавцем.

Крім цього відповідно до положень ст. 1 281 ЦК України у її редакції, що була чинною за станом на ІНФОРМАЦІЯ_5. (дата відкриття спадщини); на 10.10.16 р. (дата, на яку, як встановлено судом, позивачеві було відомо про смерть позичальника), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як зазначено вище, позичальник помер ІНФОРМАЦІЯ_5.. За станом на 10.10.16 р. позивачеві було відомо про смерть позичальника.

Таким чином позивач мав право в строк не пізніше 10.04.17 р. пред`явити вимогу до спадкоємців, які прийняли спадщину, та, зокрема, до відповідача.

Однак позивач надіслав таку вимогу відповідачеві лише 18.12.18 р..

До нотконтори повторна вимога такого характеру не надсилалась.

При цьому суд враховує, що 29.11.16 р. позивачеві було відомо, що його претензія такого характеру, надіслана Ковельській держнотконторі, повернута йому з покликанням на пп. 2.2 гл. 10 ч. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом МЮ України від 22.02.12 р. № 296/5, що зареєстровано у МЮ України 22.02.12 р. за N 282/20 595.

Однак в строк до 10.04.17 р., ба, навіть у строк до 29.05.17 р., тобто, у строки, встановлені ч. 2 ст. 1 281 ЦК України позивач не пред`явив вимоги до відповідача як спадкоємиці, чи до кола осіб - спадкоємців, що могло бути зафіксованим у спадковій справі нотконтори (нотаріуса); чи нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а тому, на переконання суду, він позбавлений права вимоги відповідно до положень ЦК України.

Доказів протилежного у розпорядження суду не надано.

При цьому суд враховує, що встановлений законом строк для пред`явлення претензій кредиторами не є строком позовної давності. На ці строки не розповсюджуються норми ст. ст. 259, 263, 264 ЦК, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред`явлення кредиторами у встановлені ст. 1 281 ЦК строки претензій погашає належні їм права вимоги.

Судові витрати позивача слід віднести на його рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 610, 526,1 216 - 1 218, 1 258, 1 282, 1 273, 1 281, ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 "Д", ;

представник позивача - Савіхіна Анастасія Миколаївна, паспорт серії НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2 .

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 06.11.19 р.