КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року

справа 761/16104/15-ц

провадження № 22-ц/824/1570/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року у складі судді Гуменюк А.І. у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про повернення банківських вкладів та стягнення пені за порушення строків виконання доручення клієнта,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про повернення банківських вкладів та стягнення пені за порушення строків виконання доручення клієнта, уточнивши вимоги просив стягнути з відповідача на його користь суму залишку грошових коштів на поточному рахунку НОМЕР_1 в розмірі 96997,37 доларів США, 8964 доларів США пені, 2500 доларів США за невиконанні обов'язки банку по переказу коштів, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про повернення банківських вкладів та стягнення пені за порушення строків виконання доручення клієнта відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у грудні 2014 року він звернувся до відповідач з вимогою про перерахування належних йому грошових коштів на рахунок, відкритий у Ощадному банку України. Проте, кошти перераховані не були. Лише 06 березня 2015 року на його рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Надра» були перераховані грошові кошти в сумі 108000 доларів США, тобто після запровадження тимчасової адміністрації у банку. Тобто, відповідач зобов'язаний виконати доручення про перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача, відкритий у Ощадному банку України.

Крім того, обмеження ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо заборони задовольняти вимоги вкладників та інших кредиторів банку не поширюються на здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що запровадження процедури ліквідації банку унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про включення його до реєстру кредиторів. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» визнано позивача кредитором ПАТ КБ «Надра», акцептована сума 2 037 522,97 грн., черговість задоволення вимог - 4. Позивачем отримано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування за вкладами у сумі 200 000,00 грн.. Виплата позивачу коштів, що перевищують суму, виплачену Фондом, здійснюється з дотримання черговості.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений порядок ліквідації банку та проведення розрахунків з його кредиторами унеможливлює задоволення вимог кредиторів банку поза межами ліквідаційної комісії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.11.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Надра» був укладений договір №1756433 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ Перший», згідно умов якого позивач розмістив на депозитний рахунок кошти у розмірі 50 000,00 доларів США строком на 12 місяців +1 день, із нарахуванням на суму вкладу 11% річних (а.с. 6).

Згідно квитанції № 1228 від 15.11.2013 року, Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» прийнято на депозит від позивача готівкові кошти у розмірі 50 000,00доларів США (а.с. 9).

У п.2.3 договору №1756433 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення від 15.11.2013 року, датою повернення вкладу сторони визначили 16.11.2014 року.

Відповідно до п.п. 2.5, 2.6. цього договору, повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок позивача НОМЕР_1, після перерахування Банком вкладу та процентів, зобов'язання за договором банківського вкладу вважаються виконаними належним чином.

20.11.2013 між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» був укладений договір №1759262 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ Перший», згідно умов якого позивач розмістив на депозитний рахунок кошти у розмірі 50 000,00 доларів США строком на 12 місяців +1 день, із нарахуванням на суму вкладу 11 % річних (а.с. 7-8).

Згідно квитанції № 5242 від 20.11.2013 року, позивачем на виконанання умов цього договору внесено на депозитний рахунок готівкові кошти у розмірі 50 000,00доларів США (а.с. 10).

У п.2.3 договору №1759262 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення від 20.11.2013 року датою повернення вкладу сторони визначили 21.11.2014 року.

Пунктом 3.4.5 цього договору встановлено, що банк зобов'язується повернути вкладнику вклад в кінці дії вкладу шляхом перерахування коштів на поточний Рахунок.

Відповідно до ст. 2.6 цього договору, повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється банком за домовленістю сторін шляхом перерахування коштів на рахунок. Після перерахування банком вкладу та нарахованих процентів на рахунок, зобов'язання банку за цим договором вважаються виконаним належним чином.

11 грудня 2014 року позивач вільно розпорядився своїми коштами разом з нарахованими йому процентами, здійснивши їх переказ по системі SWIFT у сумі 108000,00 доларів США (а.с. 13).

18 травня 2015 року позивач отримав переказ коштів для виплат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування у сумі 11044,37 дол. США (а.с.15-16).

Як вбачається з поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку залишок неповернутих грошових коштів в розмірі 96997,37 доларів США, що обліковуються на поточному рахунку - є кредиторською вимогою.

Відповідно до частини першої статті 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Згідно із пунктом16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно із пунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

На момент ухвалення рішення суду у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.10.2018 року по справі № 201/10750/15-ц.

Як було встановлено судом, між ПАТ КБ «Надра» та позивачем укладалися договори строкового банківського вкладу (депозиту). Після закінчення строків дії договорів банком грошові кошти за депозитними договорами не повернуто.

Постановою Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 ПАТ КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2015 року № 26 з 06 лютого 2015 року у ПАТ КБ «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію, дія якої продовжена рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року до 05 червня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення зазначених вище коштів є вимогою кредитора банку, на яку поширюються обмеження встановлені п.1 ч.5 ст. 36 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки на момент ухвалення рішення суду першої інстанції в банку було запроваджено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами норми вказаного Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволенню не підлягають вимоги про стягнення 2500 доларів США комісійної винагороди, яка була сплачена позивачем на виконання його вимог про переказ грошових коштів в іноземній валюті. Списуючи грошові кошти у сумі 2500 доларів США відбулося на виконання заяви позивача про переказ коштів в іноземній валюті або банківських металах №1, з його поточного рахунку у сумі 108000,00 доларів США на рахунок, відкритий в ПАТ «Ощадбанк». Ця сума є комісійною винагородою банку та не підлягає поверненню. Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що позивач звертався до банку із заявою про повернення сплачених ним грошових коштів у розмірі 2500 доларів США.

При цьому, з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняється нарахування відсотків, неустойки та інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Враховуючи те, що на підставі Закону у ПАТ «КБ «Надра» не виникає жодних інших додаткових зобов'язань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені.

Крім того, твердження апеляційної скарги, що до спірних правовідносин не застосовуються обмеження ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч. 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, грошові кошти надійшли до банку на виконання договорів банківських вкладів. Переказ коштів з рахунку позивача до рахунку, відкритому в Ощадному банку України в сумі 108000 доларів США не було проведено, а тому відповідачем зараховано ці кошти на рахунок позивача.

Крім того, як зазначено представником відповідача та не заперечувалося позивачем, позивач скористався своїм правом та звернувся до відповідача із заявою про включення до реєстру кредиторів.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді