Справа № 454/1450/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великомостівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування-,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд до Великомостівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування з наступних підстав:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача - ОСОБА_2 . Протягом усього свого трудового життя пропрацювала в сільському господарстві і як пенсіонер із числа членів колективного господарства Селянської спілки ім.Л.Українки була внесена в список пенсіонерів-пайовиків селянської спілки ім.Л.Українки, які мають право на середню земельну частку (пай), проте у зв`язку зі смертю сертифікат про право на земельну частку (пай) не одержала.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.З ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї . А тому як єдиний спадкоємець для одержання земельної частки (пай), яка належала матері позивача неодноразово звертався в землевпорядні організації (Львівський інститут землеустрою, Львівську регіональну філію Центру Державного земельного кадастру), які виконували роботи із землеустрою при паюванні земель для врахування його прав спадкоємця, в Реклинецьку сільську раду Сокальського району. Після утворення відповідно до процедури визначеної Законом України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» позивач звернувся в Великомостівську міську раду. Позивачу було відмовлено у прийнятті заяви на підставі того, що землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту розпоряджається Головне управління Держгеокадастру у Львівській області. Рекомендовано було також звернутися в суд для захисту свого права.

Відмову вважає незаконною та необгрунтованою з таких обставин.

На реалізацію права громадян на землю Львівською обласною радою була прийнята ухвала №277 від 01.02.1993 року, якою затверджена Програма приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, а 08.12.1993 року ухвалою №351 Львівська обласна рада затвердила положення і статути до згаданої Програми приватизації. Пунктом 3.2 Положення про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області було передбачено підстави для складання списку осіб, які мають право на землю. Цим актом було визначено коло осіб, які мають право на земельну частку. До них ухвала Львівської обласної ради відносила членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонерів, які раніше працювали в ньому, а також осіб, які зайняті в соціальній сфері. На виконання цих актів Львівським філіалом Інституту землеустрою розроблявся проект роздержавлення і приватизації земель селянської спілки пайовиків ім.Л.Українки. Проте ухвали Львівської обласної ради є підзаконними актами, реалізовували норми національного земельного законодавства, яке діяло на той час. Порядок обчислення середньої земельної частки (паю), коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), порядок набуття у власність визначався Земельним кодексом України. Відповідно до ч.9 ст.5 Земельного кодексу України, прийнятого Верховною Радою У PCP 18 грудня 1990 року в редакції, в якій діяв на час паювання, вказано, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Крім цього, право на одержання частки у майні колективного підприємства, передбачено ст.ст. 9, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємстві». На підставі Відомостей про вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві гр. ОСОБА_2 , можна встановити, що дійсно вона працювала в селянській спілці імені Л.Українки та на момент паювання мала право на земельну частку (пай).

Аналогічно право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) як пенсіонера з числа колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства підтверджується нормами загальнонаціонального законодавства, які були прийняті пізніше, аніж відповідні рішення Львівської обласної ради народних депутатів і діяли на час паювання земель на території ради. Зокрема, Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

В судове засідання представник Великомостівської міської ради не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, та те що позовні вимоги визнає та просить задоволити.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав:

Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельну ділянку, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Згідно п.1 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року про що зроблено відповідний актовий запис №13 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Відповідно до Довідки №649 від 16.05.2019 року ОСОБА_2 до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , заповіту складано не було.

На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визнати за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) площею 2.70 умовних гектарів в порядку спадкування, що належала ОСОБА_2 на території Великомостівської міської ради.

На підставівикладеного, керуючисьст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) площею 2.70 умовних гектарів в порядку спадкування, що належала ОСОБА_2 на території Великомостівської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук