ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇН

28 лютого 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю позивача ОСОБА_1.

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач вказує, що у звязку з маленьким віком дитини, вона не може повноцінно працювати, а тому потребує додаткових витрат у звязку із доглядом за дитиною. Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частин від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення донькою ОСОБА_3 трьох років.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частину від його заробітку (доходу), оскільки визначений позивачкою розмір аліментів є для нього занадто високим, оскільки він не працює, постійного доходу не має, знаходиться в скрутному матеріалі становищі, перебуває на утриманні батьків.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи, судом встановлено, що 02 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №218.

Від спільного життя сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області.

Відповідно до довідки КП ФМР «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» від 18.10.2018 року за № 06065, ОСОБА_1 проживає разом з докою за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі судового наказу, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області 02.11.2018 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів мого заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Як вказує позивач, вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла 3-х річного віку, потребує матеріальної допомоги, оскільки додаткових джерел прибутку не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Частиною другою, четвертою статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі ј частини його заробітку (доходу) на її утримання, позивач зазначила, що вона власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, проте їй самій важко матеріально утримувати доньку, так як вона ніде не працює оскільки доглядає за нею, відповідач має працездатний вік та може надавати таку допомогу.

Статтею 80 СК України, визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що в даний час не працює, постійного доходу не має, перебуває на утриманні своїх батьків. Наразі він шукає роботу. Згідно долученої до матеріалів справи копії трудової книги, відповідач звільнений за власним бажанням з 17.12.2018 року.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, на даний час не має офіційного місця роботи, а тому суд вважає, що аліменти на утримання позивача він повинен сплачувати у розмірі 1/6 частини до досягнення дитиною трьох років щомісячно, що буде відповідати інтересам обох сторін, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 79 Сімейного кодексу України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Крім того, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 3,10,60,88,212,215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 75,180,182191 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент.номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідент.номер - НОМЕР_2, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_6, на її утримання у розмірі 1/6 частин від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьохрічного віку, починаючи з 22.01.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент.номер НОМЕР_1, на користь держави 768,40 грн. судового збору.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей