Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2019 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Розвадовського В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що 10 квітня 2018 року о 17 годині 40 хвилин по вул. Центральній в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області, ОСОБА_2, керуючи в стані алкогольного спяніння, автомобілем НОМЕР_1, не врахувавши дорожньої обстановки, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого вона, будучи пасажиром автомобіля ВАЗ-2101, отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобно-тімяної ділянки голови та струсу головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

Посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди їй було заподіяно матеріальну шкоду, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 3702,11 грн на відшкодування витрат, повязаних з лікуванням.

Окрім цього, ОСОБА_1 зазначила, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона перенесла та продовжує переносити душевні страждання, які зумовлені спричиненням фізичного болю, перебуванням на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. З огляду на це, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь 20000 грн моральної шкоди.

Відповідач подав до суду відзив, в якому, посилаючись на те, що позивачу було достеменно відомо про факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та відмовою останньої від добровільного відшкодування ним витрат на її лікування, просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Посилаючись на необґрунтованість заперечень відповідача проти позову, позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому просила суд її позов задовольнити.

До початку першого судового засідання позивач зменшила розмір позовних вимог та просить стягнути з ОСОБА_2 3000 грн на відшкодування витрат, повязаних з її лікуванням, та 9000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не зявилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач зменшений розмір позовних вимог підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 10 квітня 2018 року о 17 годині 40 хвилин по вулиці Центральній в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

Постановою Романівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2018 року встановлено, що зіткнення автомобілів сталося внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2, який перебував у стані алкогольного спяніння, котрий проігнорував вимоги пункту 12.1. ПДР України, не врахував дорожню обстановку та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, допустивши зіткнення з автомобілем НОМЕР_2.

Цією ж постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України та роз'яснень викладених в пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

З постанови слідчого від 3 травня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000128, яке розслідувалося за фактом вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та висновку судово-медичного експерта вбачається, що внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля, яким керував відповідач, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобно-тімяної ділянки голови та струсу головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

В період часу з 10 квітня 2018 року по 20 квітня 2018 року позивач знаходилася на стаціонарному лікуванні в Романівській центральній районній лікарні, що підтверджується випискою з амбулаторної картки № 37, виданої 28 вересня 2018 року цим медичним закладом.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За змістом частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення.

За змістом статей 141, 142 ЦПК України суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а також стягує з відповідача на користь позивача іншу частину судового збору в розмірі 352,40 грн.

Керуючись статтями 23, 1167, 1187, 1195 ЦК України, статтями 10-13, 141, 142, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_4) 3000 (три тисячі) грн на відшкодування матеріальної шкоди та 9000 (дев'ять тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № 81 від 5 жовтня 2018 року, в сумі 352,40 грн (оригінал квитанції № 81 від 5 жовтня 2018 року знаходиться в матеріалах цивільної справи № 290/1007/18).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 352,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя С.В. Бабич