РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/22213/19

Пров. №2-о/766/1803/19

06 листопада 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., присяжних Вершиніна Ю.В., Коваль І.М., секретар судового засідання Неменко Ю.М., за участю прокурора Іванчук Ю.О., а також в режимі відеоконференції представників КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР Грабовської Ю.С., лікаря-психіатра Горнової К.Ю., особи, відносно якої вирішується питання про госпіталізацію ОСОБА_1 , та його представника за дорученням ХМЦБВПД Твердохлеб О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку окремого провадження заяву Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар без його згоди або згоди його законного представника,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2019 року головний лікар КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради Паламарчук П.В. звернувся до суду з заявою, в якій просив госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Заява мотивована тим, що в Херсонській обласній психіатричній лікарні у відділенні №3 перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 був доставлений у супроводі поліції. Він страждає на хронічне психічне захворювання Біполярний афективний розлад, багаторазово лікувався у психіатричній лікарні з приводу маніакальних епізодів, в тому числі неодноразово у поточному році. Після виписки відмовився від амбулаторного лікування, вживав алкоголь, що швидко призвело до погіршення психічного стану та грубих порушень поведінки, такі як переслідування колишньої дружини, відмова від виплати аліментів, призначених судом, вчинення домашнього насилля та неадекватна поведінка у публічних місцях. Перебіг захворювання ускладняється зловживанням спиртними напоями, що призводить до розвитку збудження, агресії, розладів свідомості, у такому стані управляє автотранспортом. Психічний стан ОСОБА_1 виявляє ознаки стійкого маніакального синдрому, при огляді пацієнт не розуміє свого стану та грубих неправильностей власних вчинків, вважає себе здоровим та відмовляється від лікування, мова та мислення прискорені, непослідовні, настрій підвищений, гнівливий. Вважає свою поведінку неправильною, не згоден з необхідністю прийому медикаментів.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в заяві обставинам. Вказала, що ОСОБА_1 був доставлений 04.11.2019 р. у супроводі поліції, у поточному році неодноразово лікувався, перебуває на обліку з 2017 року, після останньої госпіталізації амбулаторно не лікується, переслідує колишню дружину, неодноразово викликалася поліція, стан погіршується через вживання алкоголю, керує автотранспортом у такому стані.

Лікар-психіатр пояснила, що ОСОБА_1 доставлений 04.11.2019 р. у супроводі поліції, хворобу не усвідомлює та ліки приймати відмовляється. ОСОБА_1 є небезпечним і для себе, і для оточуючих, оскільки внаслідок хвороби вчиняє імпульсивні дії, керує транспортом, переслідує дружину, хворобу не усвідомлює та відмовляється від лікування.

Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, вважала необхідним примусову госпіталізацію та лікування з огляду на встановлені обставини та наявність підстав, передбачених законом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно доставлений до лікарні, але все відносно нього неправда, він не хворий, а тому не потребує лікування. Заперечував проти госпіталізації. Вказав, що категорично не буде приймати ліки, оскільки він є здоровою людиною. Крім того, ліки знижують його потенцію, а в його віці необхідне повноцінне сексуальне життя. Вказав, що після чергової госпіталізації не приймав ліки та амбулаторно не бажає лікуватися, оскільки там психіатр у районній лікарні некомпетентна. До колишньої дружини приходив лише у зв`язку з тим, що після розлучення там залишилися речі, які він використовував у своїй підприємницькій діяльності, інструменти, які йому ОСОБА_2 одна жінка, яка на теперішній час проживає на окупованій території, а тому він забирав свої речі. В лікарні він не перебував його поліція привезла туди, він знаходився 2 години, а лікар сказав «іди, ти здоровий». В поліклініці йому ввели препарат з проносним ефектом, з метою, щоб він заснув та «оконфузився». У нього нормальна поведінка, він добре спить, їсть та працює.

Представник ОСОБА_1 адвокат Твердохлеб О.В. вважала заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Заявником не доведено необхідність примусової госпіталізації.

Суд, заслухав вступне слово сторін, дослідив матеріали заяви, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 госпіталізований 04 листопада 2019 року о 11:40 год. до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР у супроводі поліції в супроводі поліції за направленням на госпіталізацію лікаря КНП «Новотроїцька Центральна Районна Лікарня» повторно (остання госпіталізація з 03.04.2019 р. по 05.06.2019 р., що підтверджується висновком лікарів-психіатрів КЗ «ХОПЛ» ХОР від 05.11.2019 р. та направленням лікаря-психіатра ОСОБА_3 від 04.11.2019 р. Вказана обставина учасниками справи не оспорювалася.

Відповідно до висновку лікарів-психіатрів КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» від 05 листопада 2019 року № 4657 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічне психічне захворювання біполярний афективний розлад. Багаторазово лікувався у психіатричній лікарні, в тому числі неодноразово в поточному році. Після виписки відмовився від амбулаторного лікування, вживав алкоголь, що швидко призвело до погіршення психічного стану та грубих порушень поведінки у вигляді переслідування колишньої дружини, відмова від виплати аліментів, призначених судом. Вчинення домашнього насилля та неадекватна поведінка у публічних місцях, що підтверджується довідкою з Новотроїцького відділу поліції про неодноразово звернення до поліції, а також заявою від колишньої дружини та батьків. Перебіг захворювання ускладняється зловживанням спиртним, що призводить до розвитку збудження, агресії, розладів свідомості, у такому стані управляє автотранспортом. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у формі біполярного афективного розладу, стійкого маніакального синдрому, внаслідок чого він вчиняє дії, що становлять небезпеку для оточуючих та для нього самого. ОСОБА_1 рекомендована госпіталізація в психіатричний стаціонар в примусовому порядку.

З анамнезу, що викладений у направленні від 04.11.2019 р. вбачається, що ОСОБА_1 багаторазово лікувався стаціонарно в ХОПЛ. Невдовзі після виписки зі стаціонару став вживати алкоголь, останні 2 тижні агресивний, погрожував батькам, вимагав гроші, намагався пограбувати колишню дружину та погрожував їй фізичною розправою. Були неодноразові звернення до поліції з боку дружини та батьків стосовно домашнього насильства. Стверджує, що є підприємцем і намагається відкрити новий бізнес. Пропонував перехожим роботу, але сам не має грошей. Приводив асоціальних людей ночувати до себе, оскільки «їх також вигнали з дому». У супроводі працівників поліції приведений до терапевтичного відділення Новотроїцької ЦРЛ де намагався виламати грати, погрожував медперсоналу, був не спокійний.

Щодо психічного стану у направленні зазначено, що хворий в свдомості, орієнтовний. Тримається з переоцінкою, нецензурно висловлюється. У стані психомотрного збудження, злобний, імпульсивний. Настрій гнівливий. Погрожує зверненням до сдуу. Себе хворим не вважає. Вимагає до себе надмірної уваги. Присутній медичній сестрі пропонує стати дружиною, розповідає про розміри свого полового органу. Погрожує, намагається вибити грати. Під контролем працівника поліції була проведена ін`єкція сібазона 2,0 в/м. Від чергового лікаря вимагав відпустити його додому. Діагноз: маніакальний сіндром.

З довідки № 01-19/488 від 04.11.2019 року вбачається, що хворий ОСОБА_1 з 02.11.2019 року по 04.11.2019 року знаходився у терапевтичному відділенні КНП «Новотроїцька ЦРЛ», куди був доставлений в супроводі поліції. Хворий був у психомоторному збудженні, намагався зруйнувати грати, погрожував медичному персоналу, поведінка була неадекватна.

За повідомленням Новотроїцького відділу поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Новотроїцького відділу поліції неодноразово надходили звернення, а саме щодо вчинення домашнього насилля 28.10.2019р., 31.10.2019р., 01.11.2019 р., 02.11.2019 р.; повідомлення про неадекватну поведінку у публічних місцях 28.01.2019 р., 29.10.2019 р., 02.11.2019 р.

Крім того, до районної лікарні звернулася ОСОБА_4 стосовно свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 . В заяві зазначили про його неадекватну поведінку, а саме керування транспортним засобом з різкою зміною швидкості руху вчинення ним дій на найм на стажування осіб секретарем та водієм, хоча сам він не є підприємцем. Спілкується з особами, що ведуть асоціальний образ життя, яких приводить у її подвір`я та наказує їм виносити звідти її речі, внаслідок чого вона звернулася до охоронного агентства. Їй дуже боязно з ним сперечатися, оскільки він застосовував до неї раніше насильницькі дії, але потім говорив, що не пам`ятає своїх дій. Її діти бояться ОСОБА_1 , він їм дзвонить пропонує поїздки на автомобілі, діти відмовляються. Зазначає про його різкі перепади настрою. Постійно бажає взяти кредити, періодично розповідає, що у нього багато грошей, які він поклав на карту в банк, або, що має дуже дорогий телефон, який він то купив, то взяв в кредит. Також говорить про те, що запозичені гроші він не збирається повертати, оскільки доказів, що він їх брав люди не мають.

04.11.2019 р. до КЗ ХОПЛ ХОР звернувся ОСОБА_5 , який просив взяти на лікування свого сина ОСОБА_1 , 1986 р.н. через загострення його хвороби та для уникнення небезпеки для його дітей, колишньої дружини, батьків і оточуючих мешканців селища.

04.11.2019 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подано пояснювальну записку, які повідомляють що після виписки з лікарні 06.06.2019 р. їх син ОСОБА_1 був до них агресивно налаштований, погрожував судовими тяжбами. Одразу відмовився від амбулаторного лікування, але після їх довгих вмовлянь поїхав до психіатра та почав вживати таблетки, але порушував режим лікування. Після нагадувань поводив себе агресивно, лаявся нецензурно, вживав алкоголь та багато курив. Працювати у нього не виходило, він розважався, пропонуючи відгадати загадку за 100 грн., за включення аварійної сигналізації та голосної музики 200 грн. ОСОБА_8 йому не вистачало, він займав у друзів та знайомих, але не повертав. Казав, що борги віддавати не буде, оскільки відсутні боргові розписки. На протязі останнього тижня у нього розлади сну та втрата апетиту. За його словами він працював, як таксист, та приходив додому о 2-3 ночі, та вже о 4-5 ранку виїжджав з дому на машині. Вважають, що у такому стані він створює небезпеку. Син стверджує, що в стані алкогольного сп`яніння за кермо не сідає, але вмовляє молодих хлопців його возити. З невідомими особами ночував в офісі, а на його питання казав, що «його вигнали з дому 01 листопада 2019 р. На подвір`ї своєї колишньої дружини зібрав металобрухт та почав вантажити у причеп. Господарка викликала охорониу та їх. На їх зауваження син ображав колишню дружину, нецензурно лаявся та погрожував. Після приїзду охорони та вимог покинути подвір`я у агресивному стані сів за кермо та різко з великою швидкістю. Син був розміщений у лікарню у спеціальну палату.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що після госпіталізації він був оглянутий комісією-психіатрів, проти свого огляду він не заперечував. ОСОБА_1 себе хворим не вважає та не потребує лікування, в той же час лікуватися не бажає, оскільки ліки мають побічний ефект, який йому не подобається, лікуватися амбулаторно також не вважає необхідним, ще з огляду на некомпетентність місцевого лікаря-психіатра.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Згідно з пунктами «а», «д», «ї» частини першої статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога - це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом (частини перша та друга статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Визначальним під час вирішення питання щодо надання дозволу на примусову госпіталізацію є встановлення виключних обставин, за яких можливе правомірне обмеження прав людини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що примусова госпіталізація можливе лише за наявності одночасно таких умов: по-перше, лікування можливе лише у стаціонарних умовах лікарні; по-друге, встановлення в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відсутність необхідності щодо лікування особи лише в стаціонарних умовах виключає можливість примусової госпіталізації пацієнта до медичного закладу.

При цьому, відповідно до статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено і примусове амбулаторне лікування.

Висновок лікарів-психіатрів, яким рекомендовано госпіталізувати ОСОБА_1 , ґрунтується на тому, що пацієнт відмовився від амбулаторного лікування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18) викладено правовий висновок, відповідно до якого надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 статті 6 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступінь якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

У відповідності до положень ст. 5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом.

У відповідності до положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За ч.1 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.

Судом не встановлено порушення вказаної норми, оскільки ОСОБА_1 оглянутий комісією у строк, передбачений законом, а комісія прийшла до висновку про доцільність госпіталізації.

У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону (ч.2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Вказана норма заявником дотримана.

Такими чином, суд вважає перебування ОСОБА_1 до розгляду заяви психіатричного закладу переслідувало законну мету, здійснено відповідно до закону є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети безпека самого хворого та оточуючих від його потенційно небезпечних дій. Суд вважає, що вимога "доступності закону" була дотримана, оскільки всі вказані нормативні акти були опубліковані

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 2. ст. 28 Конституції України жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Нормою ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово психіатричної експертизи посмертно.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь яку медичну спеціальність, інші особи.

Нормою ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу.

Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Інших підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу законодавцем не передбачено.

Термін «Душевнохворий» не має чіткого визначення, оскільки психіатрія це сфера, яка включає в себе і медичні і соціальні фактори. Однак, цей термін не може бути використаний таким чином, щоб дозволити госпіталізувати особу в недобровільному порядку тільки тому, що її уявлення та поведінка відхиляються від загальноприйнятних норм.

Аналогічну позицію висловив Європейський Суд з прав людини в справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37.

Високий Суд висловив думку, для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; По третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

В судовому засіданні достовірно доведено, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад, що підтверджений висновком комісії лікарів-психіатрів від 05.11.2019р., підстави сумніватися у висновку у суду відсутні.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, про що свідчать випадки звернення до поліції щодо домашнього насильства 28.10.2019р., 31.10.2019р., 01.11.2019р., 02.11.2019 р. та звернення щодо його неадекватної поведінки у публічних місцях 28.10.2019р., 29.10.2019р., 02.11.2019р. Суд вважає, що керування транспортним засобом у стані в якому перебуває ОСОБА_1 на час судового розгляду не усвідомлення ОСОБА_1 хвороби, відмови від лікування, також є потенційно небезпечним як для нього, так і для оточуючих. Суд враховує, що 02.11.2019р. ОСОБА_1 був доставлений у районну лікарню у супроводі поліцейських, перебував у лікарні 2 доби, 04.11.2019р. оглядався психіатром за участю поліцейських, що також свідчить про необхідність надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги, яка без госпіталізації особи у стаціонар є неможливою.

За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 підлягає примусовій госпіталізації без його згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у формі біполярного афективного розладу, стійкого маніакального синдрому, внаслідок чого вчиняє дії, що становлять небезпеку для оточуючих та для нього самого, не усвідомлює свою хворобу самостійно, категорично відмовляється від самостійного та амбулаторного лікування, районним лікарем психіатром направлений саме госпіталізацію до психіатричного закладу, заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Зазначене є підставою для надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню.

Повний текст складено 06 листопада 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 294, 339-342, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 13, 14, 16, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар без його згоди задовльнити.

Госпіталізувати до Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у примусовому порядку.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ус

Присяжні Ю.В. Вершинін

І.М. Коваль