Номер провадження 22-ц/804/3101/19

УХВАЛА
05 листопада 2019 року м. Бахмут
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою.
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, встановлено, що цивільну справу слід повернути до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних заяв. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження було встановлено, що справа надійшла до апеляційного суду неналежним чином оформленою, а саме, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, належним чином не вирішив питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати визначена у ст. 2 Закону України "Про оплату праці", згідно з якою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку передбачена ст. 117 КЗпП України, як відповідальність роботодавця за недотримання вимог трудового законодавства, а тому не є заробітною платою і відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" особа, яка заявляє позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не звільнена від сплати судового збору.
Так, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
У своїй постанові від 25 квітня 2018 року у справі №243/9232/17 Верховний Суд вказав на те, що позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі №6-1121цс16. За подання позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки позивачі не звільняються від сплати судового збору, оскільки це є компенсація за порушені права, а не заробітна плата.
Враховуючи викладене, в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач за приписами ст. 5 Закону України "Про судовий збір" не звільнена від сплати судового збору та повинна сплачувати його на загальних підставах у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд за власною ініціативою може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України, якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.
Відповідно до п. 2 ч.5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Враховуючи зазначене, справу слід повернути до Краматорського міського суду Донецької області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ст. ст. 270, 365 ЦПК України суддя, -
УХВАЛИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя
Донецького апеляційного суду О.А. Мірута