КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3790/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвоката Степаненко Галини Олександрівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення коштів за товар і відшкодування моральної шкоди,

встановив:

в листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення коштів за товар і відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 червня 2017 року між сторонами було укладено договір №62242, за умовами якого продавець зобов'язується передати на умовах договору у власність покупця товар, а саме дверні блоки, що складаються з пиломатеріалів, погонажних і плиткових матеріалів нарізаних і/або розкроєних під розмір визначений покупцем, а покупець зобов'язується належним чином сплатити повну вартість товару та прийняти товар.

09 червня 2017 року позивач придбала у відповідача міжкімнатні дверні блоки, сплативши за покупку за договором №62242 від 09 червня 2017 року суму 17541,00 грн.

Міжкімнатні дверні блоки виробництва ТОВ «ВДК» були обрані позивачем по каталогу, наданого відповідачем.

17 червня 2017 року товар був доставлений позивачу додому і відразу було виявлено, що доставлені дверні блоки не мають оригінальної упаковки виробника, а також сертифікатів виробника.

Крім того не було надано супровідних документів на даний товар.

Також з'ясувалося, що дверні блоки не відповідають обраному позивачем зразку в каталозі за розмірами.

Висота дверного полотна, доставленого позивачу має 1980 мм, замість 2000 мм, як було зазначено виробником у каталозі.

Установка дверних блоків була проведена неякісно, дверна коробка була встановлена з перекосом, має дугоподібне викривлення, а також відколи, подряпини і щілини на стиках деталей.

В результаті двері не зачиняються щільно, засувка дверної ручки не працює.

У серпні 2017року на вимогу позивача, відповідач здійснив переустановку дверного блоку, проте всі недоліки усунені не були.

Пізніше, з'ясувалося, що в результаті довільної заміни відповідачем розмірів дверного полотна, дверний блок втрачає гарантії виробника.

На неодноразові звернення до відповідача щодо заміни дверної коробки, відповідач відмовляв категорично.

На думку позивача відсутність приймально-передавальних документів, як того вимагає п.4.4 договору свідчить про відсутність поставки товару належної якості зі сторони відповідача.

Просила стягнути з відповідача сплачені нею кошти за товар у розмірі 17 541грн. та суму у розмірі 5 000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року, позов ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вищезазначене рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 09 червня 2017 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №62242, відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передати на умовах договору у власність покупця товар, а саме Дверні блоки, що складаються з пиломатеріалів, погонажних і плиткових матеріалів нарізаних і/або розкроєних під розмір визначений покупцем, а покупець зобов'язується належним чином сплатити повну вартість товару та прийняти товар.

Згідно п. 1.2 Договору, найменування, кількість, комплектність, розмір і асортимент товару, який поставляється, визначається у Специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору.

Також, продавець зобов'язується здійснити установку та монтаж товару.

Відповідно до розділу 3 Договору, сума Договору складає 17541 грн.

Покупець здійснює оплату наступним чином: передоплата в розмірі 14 000 грн., доплата в розмірі 3541 грн.

На виконання п. 1.2 Договору, Продавцем 09 червня 2017 року було підготовлено дві Специфікації на встановлення двох дверних блоків: у квартирі №99 та квартирі АДРЕСА_1.

Вказані специфікації були підписані уповноваженими представниками сторін, також ними визначені найменування, кількість, комплектність, розмір і асортимент товару, який поставляється та покупцем внесена передоплата: по специфікації 1 - 7000 грн., по специфікації 2 - 7000 грн.

Моделі дверних блоків, які були для придбання і встановлення обрані Позивачем, були моделями складської програми для Торгового будинку «Галерея дверей», випускалися у стандартних розмірах 2000х600/700/800/900 і в будь-яких випадках передбачалась їх обрізка відповідно до розмірів дверних отворів покупця, і про це останньому було повідомлено представниками продавця, з чим він і погодився, а тому посилання позивача на поставку дверей інших розмірів не відповідає дійсності.

І до і на момент встановлення дверей позивачу було повідомлено представниками відповідача, що замовлені позивачем дверні блоки зняті з виробництва, випускались у стандартних розмірах, які не відповідають розміру дверних пройомів останнього, що передбачає їх обрізку, пропонувалось вибрати інші двері, на що позивач вказала, що бажає саме ці двері. Тому вони і були встановлені відповідачем.

Згідно п.4.1 Договору продавець зобов'язується передати товар в термін 14 робочих днів з моменту отримання 70 відсотків суми вказаної у п. 3.1 Договору.

На виконання умов укладеного між Сторонами договору, продавцем 17 червня 2017 року були поставлені та встановлені обрані покупцем дверні блоки.

Згідно умов Договору, при доставці товару покупцеві за вказаною покупцем адресою в заздалегідь обумовлений сторонами час обов'язкова присутність покупця чи його представника з метою приймання товару, перевірки його якості, кількості, розміру, асортименту і комплектності.

Позивач була присутня під час доставки і встановлення дверей.

Ні на момент поставки товару, ні після встановлення дверних блоків у покупця жодних претензій стосовно комплектності, розміру та якості поставленого та змонтованого товару не було, про що свідчить внесення нею 18 червня 2017 року доплати по специфікації 1 - 1969 грн., по специфікації 2 - 1572 грн.

З претензією до відповідача про нібито наявність дефектів товару, позивач звернулась тільки 16 серпня 2017 року, тобто через два місяці після встановлення дверних блоків.

Просила скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

В свою чергу, ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовує тим, що вимоги апелянта є безпідставними, необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Зазначає, що вона вчасно і в повному обсязі виконала всі умови Договору, пов'язані з розрахунками за товар та за виконані роботи.

Відповідач жодного доказу виконання умов договору від 09 червня 2017 року №62242 не надав, оскільки доказом щодо виконання умов договору у відповідності до п.4.4 Договору є надання оформленої належним чином витратно-прибуткової накладної на відпуск товару або акту прийому-передачі товару Покупцеві.

Документами, що підтверджують факт надання товару покупцеві, є, зокрема акт про передачу, розписка покупця про отримання товару, транспортні документи, що посвідчують прийняття товару перевізником, або поштова квитанція тощо.

Отже продавець за договором повинен був надати покупцю оформлені належним чином витратно-прибуткові накладні на відпуск товару або акт прийому-передачі, а також відповідний сертифікат якості.

Крім того, за умовами Договору та Специфікації від 09 червня 2017 року не передбачено, що товар, в даному випадку полотно, підлягає підрізуванню або доопрацюванню, оскільки розміри полотна були чітко встановлені при замовленні цього полотна.

Також, згідно п.2.2 Договору, двірні блоки повинні бути виконані з цілісної деревини, тобто цілісність полотна не повинна бути порушена, оскільки при порушенні фабричного покриття деревина втрачає вологостійкість та деформується.

Відповідно, після повної зборки дверей, які не вписувалися до розміру дверного пройому, позивач відмовилася прийняти роботу та запропонувала повернути їй сплачені кошти.

Оскільки у позивача виникли претензії до відповідача в зв'язку з наявними дефектами товару, 16 серпня 2017 року вона звернулась до відповідача з претензією щодо невиконання умов договору №62243 від 09 червня 2017 року.

У серпні 2017 року відповідач здійснив переустановку дверного блоку, однак недоліки товару усунуті не були.

Просила, апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року залишити без задоволення, а рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 червня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір №62242, згідно якого продавець прийняв на себе зобов'язання передати покупцю у власність товар, а саме - дверні блоки, що складаються з пиломатеріалів, погонажних і плиткових матеріалів нарізаних і або розкроєних під розмір визначений покупцем, а покупець зобов'язався належним чином сплатити повну вартість товару та прийняти товар.

Відповідно до п.п.3.1 п.3 договору №62242 від 09 червня 2017 року сума договору склала 17541,00 грн.

Покупець здійснює оплату наступним чином: передоплата в розмірі 14000,00 грн., доплата в розмірі 3541,00 грн. (п.п.3.2 п. 3 договору №62242 від 09 червня 2017 року).

Відповідно до п.п.2.1 п. 2 договору якісні характеристики товару, що поставляється, повинні відповідати державним стандартам, які є діючими на території України для відповідної категорії і підтверджено відповідними сертифікатами, а також зразками, узгодженими з покупцем.

Згідно п.п.2.2 п.2 договору у дверних блоках, виконаних з цілісної деревини або оброблених натуральним шпоном, допускаються візуальні відмінності у відтінках деревини однієї породи, мікро зміни в кольорі дверей. Допускаються відмінності в структурі зрізу деревини (форма, розміри і «малюнок» річних кілець), що візуально здаються світлішими або темнішими.

Прийом-передача товару по кількості, якості, розміру, асортименту і комплектності у відповідності до умов цього договору, які визначені у додатку №1 до цього договору оформлюється витратно-прибутковою накладною на відпуск товару або актом прийому-передачі товару у момент передачі товару покупцеві, яка підписується сторонами або уповноваженими представниками сторін в 2-х оригінальних екземплярах по одному для кожної сторони (п.п.4.4 п.4 договору).

Найменування, кількість, комплектність та розміри і асортимент товару, який поставляється, визначено в доповненнях №1, №2 до замовлення №62242 «Специфікація» від 09 червня 2017 року.

Також вказаною специфікацією визначено, що продавець зобов'язався здійснити установку та монтаж зазначеного товару.

Так, вказані Специфікації були підписані уповноваженими представниками сторін та покупцем 09 червня 2017 року внесена передоплата: по специфікації №1 - 7000грн. та по специфікації №2 - 7000грн.

18 червня 2017 року позивачем було внесено доплату по специфікації №1 - 1969грн. та по специфікації №2 - 1572грн.

При встановленні дверних блоків, їх цілісність була порушена, оскільки їх розмір (полотно дверей) не співпадав з розміром дверних пройомів.

Станом на день розгляду справи двері мають механічні пошкодження у виді подряпин та сколів, зазнали деформації у зв'язку з втручанням у їх цілісність.

Оскільки у позивача виникли претензії до відповідача в зв'язку з наявними дефектами товару, 16 серпня 2017 року вона звернулась до відповідача з претензією щодо невиконання умов договору №62243 від 09 червня 2017 року.

У серпні 2017 року відповідач здійснив переустановку дверного блоку, однак недоліки товару усунені не були.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу передачі та встановлення дверних блоків, але відповідач порушив умови договору та при їх встановленні пошкодив двері, змінивши їх розмір та цілісність, тому відповідно сторонами по справі не було складено акт прийому - передачі товару, як того вимагає п.п.4.4 п.4 договору №62242 від 09 червня 2017 року.

А оскільки суд першої інстанції встановив обставини, з якими закон пов'язує право на відшкодування моральної шкоди, остання також підлягала стягненню з відповідача на користь позивача.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ст.627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно зі ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно положень ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:пропорційного зменшення ціни;безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживача», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий;його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до положень ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 2 ст.595 ЦК України визначено, що кредитор відповідає за втрату, псування або пошкодження речі, яку він притримує в себе, якщо втрата, псування або пошкодження стались з його вини.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно ст.664 ЦК України, обов'язок продавця передати твар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки доказами, що містяться в матеріалах справи позивачем в повній мірі доведено заявлені позовні вимоги.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. виходячи з такого.

Відповідно до ст.611 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно до Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», завданою шкодою є завдані внаслідок дефекту продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я, або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, з винятком самої продукції, що має дефект.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 09 листопада 2016 року у справі №6-1575цс16, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.ст.4,22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність причинного зв'язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є третьою підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Особа, що заподіяла шкоду, несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є необхідним наслідком його поведінки.

Неправомірне діяння повинно бути головною причиною, що з неминучістю тягне за собою заподіяння моральної шкоди, необхідною умовою настання негативних наслідків у вигляді фізичних або душевних страждань.

Сума, яку просить стягнути позивач є достатньою для покриття завданої позивачу моральної шкоди, яка спричинена протиправними діями відповідача.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим рішення Деснянського суду м. Києва від 06 грудня 2018 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвоката Степаненко Галини Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба