Справа №557/926/18
13 лютого 2019 року смт. Гоща
Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Пацка Д.В.
секретар судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та стягнення аліментів на період навчання дитини,
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та стягнення аліментів на період навчання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано.
Від шлюбу мають дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
На підставі рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 17 серпня 2011 року (справа №2-548/2011) з відповідача на її користь були стягнені аліменти на утримання дітей, в розмірі по 50 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17 серпня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідач аліменти сплачував не регулярно, а починаючи з 2013 року ухилявся від їх сплати. Загальну суму неустойки (пені) визначено шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Нарахована в такий спосіб пеня за період 2013-2018 рр. по сплаті аліментів становить 1168 грн. 50 коп.
Позивачка вказує, що їх дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається в Рівненському професійному технічному ліцеї і термін її навчання становить з 01 вересня 2017 року по 18 лютого 2019 року, що підтверджується довідкою, виданою навчальним закладом. У звязку з тим, що дочка продовжує навчатися, а позивачка немає можливості самостійно належним чином матеріально забезпечити дитину, просить суд стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1168 грн. 50 коп. та аліменти на навчання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду і до закінчення навчання.
У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, однак позивач надала до канцелярії суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за адресою відповідача з повідомленням про дату, час та місце розгляду судової справи, які повернуті на адресу суду за закінченням строку зберігання.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Встановлено, що рішенням Гощанського районного суду від 17 серпня 2011 року у справі №2-548/2011 р. з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі по 50 (пятдесят) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17 серпня 2011 року і до досягнення ними повноліття.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, сформованої державним виконавцем Гощанського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, станом на травень 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 3850 грн.
Відповідно до ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різним. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
З оглянутого розрахунку розміру неустойки (пені) в звязку із несплатою аліментів вбачається, що позивач здійснила розрахунок неустойки відповідно до постанови ВСУ від 03.02.2015 року, взявши за основу суми заборгованості по аліментах, розраховані державним виконавцем по місяцях відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», починаючи з квітня 2013 року по травень 2018 року. Суму заборгованості за кожний місяць помножено на 1 % пені від 100 грн. (50 грн. на кожну дитину, а з липня
2014 року розраховано від 50 грн. на одну дитину, у звязку з досягненням одним з дітей повноліття) і помножено на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальну суму неустойки (пені) визначено шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Нарахована в такий спосіб пеня по сплаті аліментів становить 1168 грн. 50 коп.
Розрахунок, проведений позивачем ніким не оспорений і доказів протилежного суду не надано, а відтак суд розрахунок бере до уваги при встановленні обставин по справі.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які слугували би підставою для звільнення відповідача від сплати пені, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, то суд приходить до наступних висновків.
Сторони по справі мають спільну дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №084854 від 14.06.2000 року.
Згідно довідки №1004/01-45 виданої 08.09.2017 року, про те, що ОСОБА_5 навчається в Рівненському професійному ліцеї, термін навчання з 01 вересня 2017 р. по 18 лютого 2019 року.
Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Наявність обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоровя відповідача, наявність у нього інших, крім дочки ОСОБА_5, утриманців, тощо), судом не встановлена. Будь-яких заперечень від відповідача щодо як самої можливості надання матеріальної допомоги, так і щодо її розміру, не надійшло.
За встановлених по справі обставин, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки ОСОБА_5 на час її навчання у навчальному закладі у твердій грошовій сумі 1 500 (одна тисяча пятсот) грн., щомісячно. Визначений позивачем розмір аліментів суд визнає реальним та можливим до стягнення.
Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
А згідно до ст.81цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно дост.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними письмовими та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення.
Позивачем також заявлена вимога про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 250 грн., але доказів які підтверджували б понесення даних витрат суду не надано.
У п.47 та п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи, що позивачем не надано суду розрахунку витрат на правову допомогу, вимоги про їх відшкодування задоволенню не підлягають.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за дві позовні вимоги у розмірі 1409,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст.4,19,258,263,264,265,268,280-282,289 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1168 (одна тисяча сто шістдесят вісім) грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, пов'язані з її навчанням, у розмірі 1 500 (одна тисяча пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 09.11.2018 року і до закінчення нею навчання в Рівненському професійному ліцеї, але не більше досягнення нею двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп. судового збору.
В частині вимог щодо стягнення витрат на отримання правової допомоги по справі - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляцiйного суду через Гощанський районний суд Рівненської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, жителька с. Вовкошів, вул. Зелена, 10, Гощанського району. РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, адреса: с. Вовкошів, вул. Зелена, 10, Гощанського району, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Д.В. Пацко