ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1684/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Догадайло М.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

20.11.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути аліменти із відповідача на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 26.07.2008. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У січні 2004 року шлюбні відносини між ними припинені, чоловік залишив родину, рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.07.2014 шлюб між ними було розірвано.

Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Позивач несе витрати на розвиток та оздоровлення сина самостійно, син перебуває на її утриманні, при цьому відповідач має достатній рівень доходу.

ОСОБА_2 матеріально забезпечений, оскільки офіційно працює та отримує заробітну плату, стан його здоров'я задовільний, має окрім їхнього спільного сина, малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2, інших утриманців не має.

Сторони не досягли домовленості щодо утримання спільної дитини.

З урахуванням наведеного, позивач вимушена звернутися до суду з дійсним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву, де визнав вимоги позивача повністю, погодившись про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу на спільну неповнолітню дитину та просив розглянути справу без його присутності.

Відповідно до ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання, за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, що визначено статтею 7 СК України.

Судом були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 210268 видане 12.01.2009, батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_2 (а.с.4).

Матеріалами справи встановлено, що малолітній ОСОБА_3, проживає разом матір'ю ОСОБА_1 в с. Чаплинка по вул. Журавлина, буд. 21 Петриківського району Дніпропетровської області. Вказані обставини підтверджуються довідкою про склад сім'ї виданою виконавчим комітетом Чаплинської сільської ради Петриківського району вих. № 652 від 06.08.2018 (а.с.7).

Як зазначив позивач у своєму позові, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, вона виховує та забезпечує матеріально дитину сама, працює, однак, джерел доходу, окрім невеликої заробітної плати, не має.

З долученої довідки про доходи позивача вбачається, що вона дійсно працює в ТОВ Агрофірма «Весна», кухарем, її сукупний дохід з квітня 2018 року по липень 2018 року склав 13 651,08 грн.

При цьому, дитина знаходиться на її утриманні та проживає разом з позивачем.

Разом з тим, судом встановлено матеріальне становище відповідача, який офіційно працює в ТОВ Агрофірма «Весна» та відповідно отримує заробітну плату. Загальна сума доходу за період з 01.08.2018 по з 31.01.2019 становить 34 716, 88 грн.

Отже, відповідач є працездатним, згідно чинного законодавства зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 8 Закону України « Про охорону дитинства» визначено, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як встановлено судом, домовленість сторін щодо виконання обов'язку утримання їхнього сина відсутня.

Також відповідачем не надано суду доказів наявності у нього аліментів інших дітей, непрацездатних батьків чи інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки відповідач є батьком дитини, то нарівні з матір'ю зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, матеріальне становище малолітньої дитини, її потреби, те, що у сторін відстутня домовленість щодо обов'язку утримувати дитину та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на визнання позову відповідачем, враховуючи рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір стягуваних аліментів буде достатній для належного матеріального забезпечення дитини.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 191 СК України, 13, 81, 141, 200, 206, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії АМ № 448450 виданий 11.10.2001) аліменти у розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісяця на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2), до його повноліття, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП: НОМЕР_3, паспорт громадянина України серії АН № 714188 виданий 29.09.2016, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5), починаючи із 20 листопада 2018 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії АМ № 448450 виданий 11.10.2001) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_4