Справа № 595/1088/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та третьої особи служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 та третьої особи служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.12.2014 року між ним та відповідачкою ОСОБА_5 . ОСОБА_6 укладено шлюб. В шлюбі у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син проживає з відповідачкою в с. Старі Петликівці Бучацького району. Після того, як вони почали проживати окремо, відповідачка систематично чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною: забороняє побачення, переносить заплановані зустрічі. Така поведінка зі сторони відповідачки змусила звернутися його в службу у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації із заявою про встановлення йому способу участі у вихованні сина. Розпорядженням голови Бучацької РДА від 05.04.2019 року № 128-од, йому визначено час побачень із сином в першу суботу та другу неділю кожного місяця з 09 по 14 год., третю суботу та четверту неділю кожного місяця з 16 по 20 год., а також релігійні свята за домовленістю з матір`ю. Однак, цього розпорядження відповідачка не виконує і надалі чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Враховуючи вищезазначене, просить суд зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з його сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши наступні способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з сином та час їхнього спілкування, а саме: п`ять раз на тиждень з понеділка по п`ятницю з 09 по 18 год. за місцем проживання сина; в одну суботу з 09 по 21 год. за місцем проживання дитини та його матері; другий тиждень із суботи з 09 год. до 18 год. неділі за місцем проживання батька ОСОБА_1 в с. Синьків Заліщицького району Тернопільської області без присутності матері ОСОБА_3 ; спільний відпочинок із сином протягом року у святкові дні із 10 по 18 год. без присутності матері; спільний відпочинок двічі на рік терміном від 10 до 15 днів син проводить з батьком без присутності матері; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Також позивач просив зобов`язати ОСОБА_3 за два дні до зустрічі з дитиною надати йому точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив, що він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов, має з відповідачкою рівні права щодо сина, якими нехтує відповідачка, порушуючи їх. Він має право на виховання, утримання, догляд за сином, однак відповідачка перешкоджає у побаченні зі сином, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду із даною позовною заявою, яку просить задовольнити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідачка жодним чином не чинить перешкод ОСОБА_1 в його спілкуванні з сином, який визначений розпорядженням голови Бучацької РДА. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про це та доказів на підтвердження необхідності в більш частих зустрічах з сином. Крім цього, позивачка зазначила, що син з вересня 2019 року відвідує Старопетликівський дитячий садок, що унеможливлює спілкування позивача з дитиною щотижня з понеділка по п`ятницю, з 09 по 18 годину.

Представник третьої особи служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви просив справу розглядати у його відсутності, зазначивши, що комісією з питань захисту прав дитини розглядалось дане питання та 05.04.2019 року було видано розпорядження голови Бучацької районної адміністрації «Про участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства» батьки та особи які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

Згідно з ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 19 грудня 2014 року, який на підставі рішення Борщівського районного суду від 13 листопада 2018 року розірвано.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачкою.

Однак після розірвання шлюбу, сторони по справі так і не змогли дійти згоди і домовленості стосовно участі батька у вихованні дитини.

Розпорядженням голови Бучацької районної державної адміністрації №128-од від 05.04.2019 року встановлено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено час побачень із сином в першу суботу та другу неділю кожного місяця з 09 по 14 год., третю суботу та четверту неділю кожного місяця з 16 по 20 год., а також релігійні свята за домовленістю з матір`ю та встановлено ОСОБА_3 не обмежувати спілкування батька з сином.

На підставі ч.2 ст.158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Позивач зазначає, що відповідачка не виконує розпорядження голови Бучацької РДА №128-од від 05.04.2019 року та перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та виконанні ним батьківських прав та обов`язків, встановлених законом.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.141,157 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків,з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема як що він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З довідки Старопетликівського дошкільного навчального закладу від 18.06.2019 року № 5, виданої ОСОБА_3 , вбачається, що її син ОСОБА_7 зарахований в дошкільний навчальний заклад з 01 вересня 2019 року.

Суд бере до уваги той факт, що позивач вимагає спілкування з дитиною у невстановлений час, без участі матері, чим може порушити нормальний режим життя дитини, яка з урахуванням свого віку вимагає відповідного режиму спілкування батьків з нею враховуючи певні відмінності та особливості, які пов`язані з віковими потребами дитини: режим харчування та відпочинку, денний сон, дозвілля тощо.

Таким чином, судом встановлено що між сторонами наявні неприязні відносини, однак враховуючи зміст позовних вимог, які ґрунтуються на судженнях позивача, а також обов`язковість розпорядження органу опіки та піклування для виконання сторонами, підстав для зміни рішення органу опіки та піклування немає.

Беручи до уваги усі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що достатніх доказів на підтвердження існування будь-яких перешкод у вихованні та спілкування з дитиною позивачем не надано. На переконання суду, звернення до суду фактично пов`язане з незгодою батька з щоденним розпорядком дня дитини, який склався в залежності від її потреб, інтересів та відповідних можливостей обох батьків.

Відповідно до ст.4 Конвенції Про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20.09.2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним і такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини; якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Тобто, діюче законодавство спрямоване на захист прав батьків щодо контакту зі своїми дітьми і керівним у вирішення спорів з даного питання визначає найвищий інтерес самої дитини.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що позивачем не доведено у відповідності до ст.ст.79-81 ЦПК України факт вчинення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, зокрема щодо поведінки відповідачки по невиконанню розпорядження органу опіки і піклування від 05.04.2019 №128-од, адже наявність саме таких даних є підставою для застосування ч.1 ст.159 СК України, а тому у такій позовній вимозі необхідно відмовити.

Щодо позовної вимоги про визначення способу участі позивача у вихованні дитини суд прийшов переконання, що оскільки перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні суд не встановив, така вимога є похідною від основної у якій відмовлено, відсутністю доказів у відповідності до ст.ст.78-81 ЦПК України з цього питання у матеріалах справи, суд прийшов висновку що в задоволенні такої необхідно відмовити.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Суд вважає, що сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування між собою та дитиною, та, при необхідності звернутися до органу опіки та піклування, і, враховуючи вік та інтереси дитини, за спільною згодою, змінити години побачень, і це відповідатиме інтересами дитини та інтересам батьків, тобто буде справедливим по відношенню, як до малолітньої дитини, так і до її батьків. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Керуючись ст.ст.12,13,76,78-81,89,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.15, 141,153,157-159 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та третьої особи служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного тексту рішення - 06 листопада 2019 року.

Суддя: В. Б. Федорончук