Справа № 456/4314/19
Провадження № 2-з/456/19/2019
УХВАЛА

07 листопада 2019 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Сас С. С. , розглянувши заяву представника позивача адвоката Шлянти Надії Романівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

встановив:

06.11.2019 року до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява, подана представником позивача адвоката Шлянти Надії Романівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом обмеження ОСОБА_2 доступу до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 виносити, вивозити, переміщувати будь-яке майно, що знаходиться в житловому будинку та на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що 09.06.1994 між сторонами було укладено шлюб та від шлюбу у подружжя є донька, яка на даний час є повнолітньою. Шлюбні відносини фактично припинилися з серпня 2019 року, тому позивачем скеровано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Позивач просить ухвалити рішення, яким визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя, набутим за час шлюбу, а також визнати за сторонами право власності по Ѕ частини вказаної квартири. Крім цього, на праві особистої приватної власності позивача належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 02.07.1987. За вказаною адресою відповідач протягом тривалого часу не проживає. З реєстрації місця проживання знято 30.08.2018, що підтверджується відповідною відміткою в будинковій книзі, а також довідкою Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області №1241 від 22.10.2019. Проте, в останній період зі сторони відповідача відбуваються протиправні дії, спрямовані на порушення права володіння та користування майном, яке є особистою власністю позивача. Зокрема, 15.10.2019 о 16 год. 47 хв. відповідач, прийшовши до будинку АДРЕСА_1 , де фактично проживає позивач зі своєю мамою, ОСОБА_3 , 1942 р.н., окрім грубої та зухвалої поведінки, без дозволу фактичних власників, виносив та вивозив речі, які йому не належать, в тому числі: речі домашнього вжитку, інструменти, будівельні матеріали, тощо. По даному факту було викликано поліцію, які зафіксували даний факт, проте звернули увагу, що відповідач не може бити притягнутий до відповідальності, оскільки є членом сім`ї власниці житлового будинку. Позивач вважає, що існує реальна загроза пошкодження та/або зникнення майна, в тому числі такого, що є спільною сумісною власністю подружжя, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя.

Однак, представником позивача до заяви про забезпечення позову від 06.11.2019 подано копію договору дарування від 02.07.1988, копію будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в с. Лисовичі, копію довідки Лисовицької сільської ради №1241 від 22.10.2019 про те, що відповідач знятий з реєстрації 30.08.2018 за адресою АДРЕСА_1 та копію довідки Лисовицької сільської ради № 1242 від 22.10.2019 про те, що позивач фактично проживає та є власником будинку по АДРЕСА_1 , але не зареєстрована. Жодних доказів про те, що 15.10.2019 о 16 год. 47 хв. позивач (донька позивача) повідомила операторам "102" з приводу того, що на її думку, ОСОБА_2 чинить неправомірні дії, без дозволу фактичних власників виносив та вивозив речі, які йому не належать, суду не представлено.

Інших доказів, які б свідчили про неправомірні дії відповідача ОСОБА_2 по відношенню до житлового будинку по АДРЕСА_1 , позивачем не подано.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 1,2,10 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.4 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази не можуть грунтуватися на припущеннях.

Із змісту заяви про забезпечення позову та поданих доказів не можливо зробити висновок про наявність вищезазначених обставин та загроз, на які посилається позивач, зокрема: існує реальна загроза, пошкодження та/або зникнення майна, в тому числі такого, що є спільною сумісною власністю подружжя, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя.

Також, не можливо зробити висновок про вчинення відповідачемпротиправних дій, спрямованих на порушення права володіння та користування майном, яке є особистою власністю позивача та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя.

Слід зазначити, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, тому слід зазначити, що позовні вимоги щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 позивачем не заявлені.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в заяві про забезпечення позову представника позивача адвоката Шлянти Надії Романівни в інтересах ОСОБА_1 шляхом обмеження доступу до житлового будинку та заборони виносити, вивозити, переміщувати будь-яке майно, що знаходиться в житловому будинку та на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151,153 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача адвоката Шлянти Надії Романівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позовупо справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвала може бути оскарження до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя С. С. Сас