Справа №173/3033/18
Провадження №2/173/421/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог КП «Верхньодніпровське БТІ», державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін 22.02.2019 року

Відповідачем у встановлений строк відзив на позовну заяву не наданий.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок літ. А-1 площею 74. 3 кв.м., з господарськими спорудами № 3/1 по вул. Покровська (раніше Піонерська) в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, після смерті батька ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 18 вересня 1993 року його батько ОСОБА_5, приватизував квартиру під № 3/1 по вул. Піонерська в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі рішення Верхньодніпровської станції по боротьбі з хворобами тварин № 389 від 18.08.1993 року.

05 січня 1999 року ОСОБА_5, приватизував земельну ділянку за вищевказаною адресою: цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради № 74 від 19.04.1995 року.

28.12.2016 року ОСОБА_5, зареєстрував повідомлення про початок виконання будівельних робіт по реконструкції житлового будинку з прибудовою будівництво господарських будівель та споруд по вул. Покровська (раніше Піонерська), 3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

22 вересня 2017 року помер його батько ОСОБА_5

21.11.2018 року виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради рішенням № 135 вирішив квартирі № 1 присвоїти статус житлового будинку садибного типу та закріпити адресу: м. Верхівцеве вул. Покровська, 3/1.

Після смерті батька він звернувся до державного нотаріуса Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори від 26.11.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що фактично об'єктом спадкування є житловий будинок з господарськими спорудами, а за правовстановлюючими документами спадкове майно рахується як квартира, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач - ОСОБА_2 міська рада відзив на позовну заяву та будь-яких заперечень з приводу задоволення позовних вимог суду не надала.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог письмових пояснень на позовну заяву не надали. Власних вимог на предмет спору не заявили.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що 18 вересня 1993 року ОСОБА_5, приватизував квартиру під № 3/1 по вул. Піонерська в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі рішення Верхньодніпровської станції по боротьбі з хворобами тварин № 389 від 18.08.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 18 вересня 1993 року.

05 січня 1999 року ОСОБА_5, приватизував земельну ділянку за вищевказаною адресою: цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради № 74 від 19.04.1995 року, що підтверджується копією Державного акту про право приватної власності на землю серія ДП ВДВр0160 від 05 січня 1999 року.

28.12.2016 року ОСОБА_5, зареєстрував повідомлення про початок виконання будівельних робіт по реконструкції житлового будинку з прибудовою (будівництво) господарських будівель та споруд по вул. Покровська (раніше Піонерська), 3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією повідомлення про початок будівельних робіт та будівельним паспортом.

22 вересня 2017 року ОСОБА_5, помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

21.11.2018 року виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради рішенням № 135 вирішив квартирі № 1 присвоїти статус житлового будинку садибного типу та закріпити адресу: м. Верхівцеве вул. Покровська, 3/1.

Таким чином після смерті ОСОБА_5, відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого по вул. Покровська (раніше Піонерська), 3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Після смерті ОСОБА_5, позивач звернувся до державного нотаріуса Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори від 26.11.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що фактично об'єктом спадкування є житловий будинок з господарськими спорудами, а за правовстановлюючими документами спадкове майно рахується як квартира, що підтверджується копією постанови нотаріуса від 26.11.2018 року

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що у батька позивача за життя виникло право власності, спочатку на квартиру вул. Покровська (раніше Піонерська), 3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Право власності ОСОБА_5, на зазначену квартиру підтверджене правовстановлюючим документом свідоцтвом про право власності на житло за яким власником квартири був лише ОСОБА_5.

В подальшому в результаті приватизації прилеглої до квартири в земельної ділянки та здійснення переобладнання, квартира набула статусу домоволодіння. при цьому на переобладнання будинку спадкодавець оформив необхідні документи.

Проте статус домоволодіння був наданий житловому приміщенню в установленому порядку за рішенням органу місцевого самоврядування, вже після смерті спадкодавця ОСОБА_5, відповідно правовстановлюючого документу на спадкове майно, як на домоволодіння ОСОБА_5, не отримав.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як зміна правового статусу спадкового майна та його переобладнання.

Тому будинок за вищевказаною адресою входить до складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивач є сином померлого ОСОБА_5., що підтверджується копією свідоцтва про народження та спадкоємцем за законом першої черги. Бажає прийняти спадщину після смерті батька. В звязку з чим звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Іншими спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5, є треті особи ОСОБА_3А,. та ОСОБА_4, які відповідно до матеріалів спадкової справи № 27/2018 після смерті ОСОБА_5, подали державному нотаріусу заяви про відмову від спадщини від 08.02.2018 року та від 14.02.2018 року. тобто інші спадкоємці за законом першої черги відмовились від прийняття спадщини у встановлений законом строк та у встановленому законом порядку. Крім того ОСОБА_3. та ОСОБА_6, як треті особи, що не заявляють самостійних вимог, були належним чином повідомленими про наявність даної цивільної справи на розгляді в судіта про час і місце її розгляду, що підтверджується копіями повідомлень про вручення судових повісток. Проте, своїх вимог щодо прав на спадкове майно не заявили, письмових пояснень суду не надали. З чого суд приходить до висновку, що ці спадкоємці не претендують на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5., у вигляді домоволодіння, розташованого адресою: вул. Покровська (раніше Піонерська) ,3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.2, 3 Постанови Пленуму верховного суду України 30.05.2008 N 7 Про судову практику у справах про спадкування - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Так як нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у позивача виникло право на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання права власності в с удовому порядку.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок літ. А-1 загальною площею 74.3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Покровська 9 раніше Піонерська0 , 3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на приватизованій присадибній земельній ділянці площею 0.1000 га., після смерті батька ОСОБА_5, померлого 22 вересня 2017 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 705.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача .

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, (НОМЕР_2, виданий 08.09.2006 року), зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок літ. А-1 загальною площею 74.3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Покровська (раніше Піонерська), 3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на приватизованій присадибній земельній ділянці площею 0.1000 га., після смерті батька ОСОБА_5, померлого 22 жовтня 2017 року.

Витрати по сплаті судового збору в сумі по 705.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22.02.2019 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 22.02.2019 року

Оприлюднене : 01.03.2019 року

Дата набрання законної сили: 26.03.2019 року