Справа № 715/1810/18
Провадження № 2/715/49/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, вказавши в позові, що з вересня 2006 року по липень 2007 року вона перебувала в громадянському шлюбі з громадянином ОСОБА_4. Від спільного проживання народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час подружні відносини між ними фактично припинені, так як вони не проживають разом вже понад десять років. Цьому передували періодичні сварки та скандали, що виникали на побутовому ґрунті з різного роду причин. Фактично не надавав та не надає будь-якої фінансової допомоги на утримання сімї в цілому та сина зокрема. Абсолютно не приділяє уваги та не цікавиться її життям та життям дитини. На даний момент вони проживають окремо один від одного вже на протязі десяти років. На даний час, позивачка офіційно не працює, однак періодично виїжджає на заробітки до Італії. Відповідач на даний час офіційно теж не працює, однак він періодично виїжджає на заробітки до Бельгії і має можливість у розмірі, встановленому законом, надавати грошову допомогу на утримання дитини. Однак, відповідач не сплачує аліменти на дитину та будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання сина він не надає. Більше того, відповідач останній раз спілкувався з сином в серпні 2016 року, з того часу відповідач зовсім не цікавився дитиною, не вітав його з новорічними святами та днем народження не займається його вихованням. На даний час позивачка перебуває за кордоном в Італії на заробітках і має намір на зимові та літні канікули 2018 року разом з сином поїхати на оздоровлення за кордон. Разом із нею буде виїжджати і син, якого вона бажає там оздоровити, так як їй та сину ОСОБА_6 вкрай необхідний відпочинок та оздоровлення за станом здоровя. Позивачка фактично повністю матеріально забезпечую цю поїздку. Однак через те, що ОСОБА_4 не спілкується зі нею та дитиною вона не має можливості отримати його дозволу на вивіз сина.

У звязку з цим вона змушена звернутися з даною заявою до суду для отримання дозволу на вивіз сина, оскільки згідно ст.4 Закону Україні «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11 «при відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітніх громадян України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Тому просить суд, надати дозвіл на виїзд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України до Румунії, Болгарії, Угорщини, Австрії, Німеччини, Греції, Чехії, Польщі, Словенії та Італії на оздоровлення без згоди та супроводу її батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в період шкільних канікул.

02 листопада 2018 року до суду від відповідача ОСОБА_4, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, вказував, що він не являється батьком дитини.

06 грудня 2018 року до суду, від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказує, що відповідач є батьком дитини, і просив суд, позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позові, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в своїх поясненнях посилалася на їх безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

ОСОБА_7 ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

ОСОБА_7 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_7 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

ОСОБА_7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_7 ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матірю, а чоловік - батьком дитини.

ОСОБА_7 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

ОСОБА_7 з Акта про народження №0176 відділ 05 частина 2 Серія В року 2007 дата і місце народження дитини ОПАЄЦЬ ДЕННІСА - 19.01.2007 року м. Мілан, Італія - мати дитини Божеску Родіка, запис про батька відсутній, зазначено імя ОСОБА_4, за вказівкою матері. Прізвище дитини ОСОБА_4. Дата видачі витягу з Акта про народження зазначена 30.03.2018 року.

Вказаний факт підтверджує, що відповідач не визнаний батьком дитини ОСОБА_4 ОСОБА_6, народженого 19.01.2007 року в м. Мілані, Італія.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого обґрунтування під час розгляду справи, оскільки не підтвердженні належними і допустимими доказами.

Також позивачем належними і допустимими доказами не доведено необхідність виїзду дитини за кордон з метою оздоровлення та можливість позивачки забезпечити такий виїзд.

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст. 4-13,19,76-81,89,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України відмовити повністю.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

СУДДЯ: