Справа №639/1104/19
Провадження №2-з/639/7/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглядаючи у порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №639/1104/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1, подана його представником - адвокатом ОСОБА_2, до відповідача ОСОБА_3, в якій позивач просить суд в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, а саме готівкових грошових коштів в іноземній валюті у сумі 200 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (2 708,7563 гривень за 100 доларів США) станом на дату складання цієї позовної заяви (21.02.2019 року) складає суму у розмірі 5 417 512,60 гривень наступним чином: визнати за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на готівкові грошові кошти в іноземній валюті у сумі 129 093,2 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (2 7087563 гривень за 100 доларів США) станом на дату складання цієї позовної заяви (21.02.2019 року) складає 3 518 756, 30 грн. (з яких: 100 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 2 708 756,30 гривень це 1/2 частка від суми у розмірі 200 000,00 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України дорівнює сумі у розмірі 5 417512,60 гривень) та 29 903,02 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України дорівнює 810 000,00 гривень) це грошова компенсація вартості 1/2 частки набутої ОСОБА_3 у власність чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 вартістю 1 620000, 00 гривень за наслідками поділу спільного сумісного майна подружжя); стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 3 518 756,30 гривень, що за офіційним курсом Національного банку України (2.708,7563 гривень за 100 доларів США) станом на дату складання цієї позовної заяви (21.022019 року) складає 129 903,02 доларів США.

На даний час провадження у цивільній справі за вказаним позовом не відкрито, оскільки судом 26.02.2019 року, з метою зясування інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ОСОБА_3, відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, направлено відповідний запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова, однак відповідь на адресу суду не надходила.

Разом, з позовом представником позивача - адвокатом ОСОБА_2 подано заяву, про забезпечення позову, в якій останній просить суд в порядку забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення грошових коштів у порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя накласти арешт на належне відповідачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2 майно та грошові кошти.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно з п. п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (Зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наведене, суть спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що представником позивача, який звернувся із заявою про забезпечення позову, не зазначено і не доведено наявність обставин, які б підтверджували існування реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того представником позивача взагалі не визначено щодо якого конкретного майна чи грошових коштів, належних відповідачу, слід вжити заходи забезпечення позову на його думку.

Таким чином, оскільки заява про забезпечення позову носить неконкретний характер, матеріали заяви не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та їх обсягу, посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та доказів є недостатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справі №752/6255/18.

У звязку з викладеним, суд не знаходить на даний час передбачених законом підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №639/1104/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, що не позбавляє права звернутись із заявою про забезпечення позову повторно.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №639/1104/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Н.В. Баркова