КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 363/239/15-ц

провадження № 22-ц/824/3280/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання - Нечваль А.А.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2

на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2018 року у складі судді Баличевої М.Б.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року представник ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_3 подав до суду позов про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У червні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» СтрюковаІ.О. подала до суду заяву про зміну предмету позову.

З урахуванням зміни предмету позову просила звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 06 вересня 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М., а саме: на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Вишгородського району, Київської області, загальною площею 338,3 кв.м., житловою площею 152,1 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,125 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, з метою погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором №51/РП/39/2006-840 від 06 вересня 2006 року у сумі 1 847 986 доларів США 73 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ на 03 листопада 2014 року становило 23 932 806, 75 грн. шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначала, що 06 вересня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №51/РП/39/2006-840, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримала кредит в розмірі 450 000,00 доларів США, строком до 05 вересня 2023 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених кредитним договором. Того ж дня між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредиту виконав у повному обсязі, а відповідач у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору не здійснювала погашення кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором.

Позивач неодноразово направляв відповідачу вимоги про усунення порушень кредитного договору з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання, однак відповідач їх не виконала. Так, станом на 03 листопада 2014 року утворилася заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором №51/РП/39/2006-840 від 06 вересня 2006 року у сумі 1 847 986 доларів США 73 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ на 03 листопада 2014 року становило 23 932 806, 75 грн., яка складається з: 427 684, 95 доларів США, що дорівнює 5 538 839, 16 грн. заборгованості за кредитом; 172 022, 74 доларів США, що дорівнює 2 227 822, 81 грн. заборгованості за відсотками; 98 210, 24 доларів США, що дорівнює 1 271 895, 87 грн. заборгованості по сплаті комісії; 1 105 068, 80 доларів США, що дорівнює 14 311 465, 34 грн. пені; 45 000,00 доларів США, що дорівнює 582 783, 57 грн., штрафу.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки від 06 вересня 2006 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М., предметом якого є нерухоме майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Вишгородського району, Київської області, загальною площею 338,3 кв.м., житловою площею 152,1 кв.м. та земельна ділянка, площею 0,125 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

У зв'язку з приведенням статуту у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» була проведена державна реєстрація статуту в новій редакції, внаслідок чого найменування ВАТ КБ «Надра» змінено на ПАТ КБ «Надра», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ КБ «Надра».

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2018 року уточнений позов задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 06 вересня 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М., а саме: на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Вишгородського району, Київської області, загальною площею 338,3 кв.м., житловою площею 152,1 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,125 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, з метою погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором №51/РП/39/2006-840 від 06 вересня 2006 року у сумі 1 847 986 доларів США 73 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ на 03 листопада 2014 року становило 23 932 806, 75 грн. шляхом його продажу ПАТ «КБ «Надра» із застосуванням процедури продажу, передбаченої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна.

У листопаді 2018 року представник відповідача ОСОБА_6 подав до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення та клопотання про заміну неналежного відповідача по справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2018 року заяву представника відповідача ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, 26 грудня 2018 року відповідач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки уважає, що суд неповно дослідив матеріали справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно оцінив докази, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив обставини справи та не дослідив докази в установленому порядку, а саме суд не врахував, що предмет іпотеки належить на праві власності ТОВ «ДОНС ГРУП» на підставі укладених між ним та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу житлового будинку від 21 січня 2015 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №19, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 січня 2015 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №23.

Враховуючи вказане, зазначає, що відповідач у справі є неналежним, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Окрім того, посилається на те, що відповідач не була повідомлена про судове засідання, яке відбулось 27 вересня 2018 року, чим порушено її процесуальні права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв'язку з чим визначив спосіб реалізації предмета іпотеки відповідно до позовних вимог ПАТ КБ «Надра» із застосуванням процедури продажу, передбаченої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 06 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 51/РП/39/2006-840, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 450 000 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору № 51/РП/39/2006-840 від 06.09.2006 року, цільове призначення кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі - продажу № 2-І-2364, від 06.09.2006 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_8, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - будинок загальною площею - 338,3 кв.м. та земельну ділянку 0,125 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору № 51/РП/39/2006-840 від 06.09.2006 року, плата за користування та управління кредитом: відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 9,5 % річних; плата за управління кредитом сплачується Позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості за Кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити Банку), зазначеному у п. 1.1 цього Договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожен календарний місяць, протягом якого Позичальник користується кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких Позичальник користується Кредитом.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору № 51/РП/39/2006-840 від 06.09.2006 року, строк, на який Позичальнику надано Кредит: Банк надає Позичальнику Кредит строком до 05 вересня 2023 року; надання Кредиту відбувається лише за умови надання Позичальником відповідного забезпечення виконання своїх зобов'язань по цьому Договору, а саме підписання та нотаріального оформлення договору іпотеки наступного нерухомого майна: будинок загальною площею - 338,3 кв.м. та земельну ділянку 0,125 га, що знаходяться за адресою: Київська область, АДРЕСА_1 застрахованого акредитованою ВАТ КБ «Надра» страховою компанією, де вигодонабувачем за договором страхування є ВАТ КБ «Надра». Позичальник має надати в Банк копію договору страхування (страхового полісу) та копію документу, що засвідчує оплату страхового внеску.

06 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду б/н до Кредитного договору № 51/РП/39/2006-840, відповідно до умов якої були доповнені пункти 43 та 5.2 Кредитного договору № 51/РП/39/2006-840 від 06.09.2006 року.

Того ж дня між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2-І-2366.

Відповідно до умов Договору іпотеки від 06.09.2006 року в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених Кредитним договором № 51/РП/39/2006-840 від 06.09.2006 року, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку наступне нерухоме майно: будинок загальною площею - 338,3 кв.м. та земельну ділянку 0,125 га, що знаходяться за адресою: Київська область, АДРЕСА_1 які є предметом іпотеки.

Пунктом 1.2 Договору іпотеки від 06.09.2006 року встановлено, що сторони оцінюють предмет іпотеки: будинок у 2 326 626 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладення цього договору складає 460 718 доларів США, вартість земельної ділянки, що є предметом іпотеки - 328 250 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладення цього договору складає 65 000 доларів США.

Згідно п. 4.3, 4.4, 4.5 Договору іпотеки від 06.09.2006 року: право іпотеки припиняється виконанням Іпотекодавцем забезпечених іпотекою зобов'язань.

У випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення Іпотекодавцем будь - яких зобов'язань за цим Договором або будь - яких гарантій та запевнень, наданих Іпотекодержателю за цим Договором, Іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором.

Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент реалізації права іпотеки, в тому числі, але не виключно, всі платежі на користь Іпотекодержателя, передбачені Кредитним договором, договором на відкриття карткового рахунку (пеня, штраф), витрати Іпотекодержателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при зверненні стягнення на Предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь - які інші витрати, понесені Іпотекодержателем у зв'язку з цим Договором.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором, щодо надання кредиту виконав у повному обсязі, а відповідач в порушення вимог законодавства та умов Кредитного договору не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами у строки та в розмірах встановлених Кредитним договором, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № NL-4 від 06.09.2006 року.

Позивачем направлялася ОСОБА_2 вимога про усунення порушень Кредитного договору з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором, однак відповідач вимоги не виконала.

Станом на 03.11.2014 року заборгованість ОСОБА_2 перед Банком за Кредитним договором № 51/РП/39/2006-840 від 06.09.2006 року становить 1 847 986 доларів США 73 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ на 03.11.2014 року становить 23 932 806, 75 грн., яка складається з: 427 684, 95 доларів США , що дорівнює 5 538 839, 16 грн. - заборгованості за кредитом; 172 022, 74 доларів США , що дорівнює 2 227 822, 81 грн. - заборгованості за відсотками; 98 210, 24 доларів США, що дорівнює 1 271 895, 87 грн. - заборгованості по сплаті комісії; 1 105 068, 80 доларів США, що дорівнює 14 311 465, 34 грн. - пені; 45 000 доларів США, що дорівнює 582 783, 57 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком, долученим до матеріалів справи.

Постановою Правління НБУ від 04.06.2015 року № 356 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» було відкликано банківську ліцензію ПАТ КБ «Надра».

Рішенням від 05.06.2016 року № 113 виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києві від 22.06.2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.12.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2017 року, позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання обома сторонами.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно зі статтею 12 цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Таким чином, Закон України «Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З огляду на викладене колегія доходить висновку, що суд першої інстанції, встановивши, що відповідач порушила свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, дійшов правильного висновку про задоволення вимог іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотечного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна.

Окрім того, статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція полягає в тому, що вчинений правочин уважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Таким чином, якщо презумпція правомірності договору не спростована, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Як убачається з матеріалів справи, ані кредитний, а ні іпотечний договір, які укладені між позивачем та відповідачем, недійсними не визнавалися, а тому є чинними та підлягають виконанню.

На підставі викладеного, колегія суддів уважає, що доводи апелянта про те, що іпотечне майно було продано у 2015 році та його новим власником є ТОВ «Донс Груп», а тому ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по справі, є безпідставними та висновків місцевого суду не спростовують з огляду на те, що факт перебування іпотечного майна у власності іншої особи не може бути перешкодою для можливості звернення стягнення на майно, оскільки зміна власника іпотечного майна не є підставою для припинення іпотеки у розумінні статті 23 Закону України "Про іпотеку".

Також не беруться до уваги доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом порушено процесуальне право відповідача бути присутньою в судовому засіданні та захищати свої права та інтереси, зокрема подати докази, а саме, договори купівлі-продажу іпотечного майна від 21 січня 2015 року, оскільки матеріалами справи встановлено, що розгляд справи триває з 2015 року та спочатку розгляду справи відповідач особисто отримувала поштову кореспонденцію, направлену судом на її адресу, зокрема, судові повістки, користувалася послугами представників, які подавали клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про зупинення розгляду справи, були присутніми під час судових засідань.

У матеріалах справи також міститься розписка про отримання виклику до суду в судове засідання, призначене на 27 вересня 2018 року, яка підписана «ОСОБА_2 муж» (а.с. 192 том 1).

Відповідно до частини третьої статті 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату та місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Окрім того, зазначене підтверджується інформацією з офіційного сайту «Укрпошти» щодо відстеження поштових відправлень, відповідно до якої поштове відправлення №385, тобто судову повістку, вручено 28 серпня 2018 року члену сім'ї.

Таким чином, ОСОБА_2 про судове засідання, що відбулося 27 вересня 2018 року, повідомлялася належним чином відповідно до вимог статті 130 ЦПК України, а тому процесуальних порушень прав відповідача з боку суду не відбулось.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового, а тому, дослідивши матеріали справи, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай