Справа № 468/582/19-ц Суддя першої інстанції Янчук С.В.
Провадження № 22-ц/812/1748/19 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Янчука С.В., в залі судового засідання в м. Баштанка, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФАКТОР» (далі ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2019 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» направило до суду поштою позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Доводи позовної заяви обґрунтовував тим, що 29 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» (далі ПАТ «ТЕРРА БАНК») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № Д-28/12, за умовами якого відповідачу було надано кредит на споживчі цілі на умовах овердрафту в розмірі 16 500 грн. строком до 24 липня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35% річних.

В період 2014-2018 років мало місце перехід прав та обов`язків від ПАТ «ТЕРРА БАНК» до Публічного акціонерного товариства «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» (далі ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК»), яке у подальшому внаслідок втрати ним статусу перехідного змінило назву на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИСТАЛБАНК» (далі ПАТ «КРИСТАЛБАНК»), яке в свою чергу в подальшому змінило назву з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИСТАЛБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИСТАЛБАНК» (далі АТ «КРИСТАЛБАНК»).

27 грудня 2018 року між AТ «КРИСТАЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» укладений Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 27 грудня 2018 року, в зв`язку з чим з 27 грудня 2018 року позивач набув всіх прав кредитора по відношенню до відповідача ОСОБА_1

Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 29 липня 2013 року станом на 27 грудня 2018 року в сумі 36 308 грн. 73 коп., яка складається з: 15 098 грн. 46 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 21 210 грн. 27 коп. заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, а також сплачений судовий збір.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Омега Фактор» заборгованість за кредитним договором від 29 липня 2013 року станом на 27 грудня 2018 року в сумі 36 308 грн. 73 коп., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, місцевий суд виходив із їх обґрунтованості та доведеності, та надав критичну оцінку доводам відповідача щодо не доведення позивачем права вимоги до нього по кредитному договору, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

До того ж районним судом було зроблено висновок про відсутність підстав для застосування до вимог позивача наслідків пропуску позовної давності, про що було заявлено відповідачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просив суд скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що позивачем, за його думкою, не надано доказів отримання права вимоги за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «ТЕРРА БАНК» 29 липня 2013 року.

Скаржник наголошував на тому, що позивачем до позовної заяви додано лише витяг з реєстру боржників, який не може бути доказом переходу права вимоги від ПАТ «КРИСТАБАНК» до позивача та розміру його заборгованості перед ПАТ «КРИСТАЛБАНК» та позивачем, оскільки зазначений витяг складений самим позивачем та завірений його печаткою. У зв`язку з цим він просив витребувати у позивача вказані документи, але районний суд прийняв як доказ розміру заборгованості лише вищевказаний витяг з реєстру.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на доданий до апеляційної скарги розрахунок заборгованості, розрахований АТ «КРИСТАЛБАНК».

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 липня 2013 року між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № Д-28/12, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 16 500 грн. строком до 24 липня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35% річних.

Постановами Правління Національного банку України від 06 серпня 2014 року № 463/БТ та від 21 серпня 2014 року № 518 ПАТ «ТЕРРА БАНК» відповідно віднесено до категорії проблемних та неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2014 року № 72 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» (далі - Рішення) було вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «ТЕРРА БАНК» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 22 серпня 2014 року. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 122 від 20 листопада 2014 року та наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 листопада 2014 року № 232 було продовжено здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «ТЕРРА БАНК» на один місяць до 22 грудня 2014 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ТЕРРА БАНК» ОСОБА_2 на один місяць до 22 грудня 2014 року. З метою реалізації Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та для виведення з ринку неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було створено ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК», Статут якого затверджений рішенням засновника - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 грудня 2014 року. Відповідно до п.1 Статуту Перехідний банк є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 жовтня 2014 року, активів (включаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями ПАТ «ТЕРРА БАНК», зареєстрованого Національним банком України 18 жовтня 1996 року за номером 263. Засновником ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, якому належить 100% банку, та якому передано активи і зобов`язання неплатоспроможного банку. На виконання зазначеної норми Закону рішенням акціонера ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» від 22 грудня 2014 року було уповноважено директора ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» Прокопенка А.Л. на підписання від імені ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» акту приймання - передавання активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК». Відповідно до вказаного рішення ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» було складено та підписано Акт приймання-передавання активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 22 грудня 2014 року.

В зв`язку з цим ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» у порядку правонаступництва набув всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення), з також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. У складі активів, зазначеним вище актом передано від ПАТ «ТЕРРА БАНК» до ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» актив, який виник із вищевказаного Кредитного договору № Д- 28/12 від 29 липня 2013 року, який було укладено між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 . У подальшому ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» внаслідок втрати ним статусу перехідного змінило назву на ПАТ «КРИСТАЛБАНК», у зв`язку з чим було затверджено та зареєстровано нову редакцію Статуту, що зареєстрована 14 квітня 2015 року. Відповідно до п.1.3. нової редакції Статуту ПАТ «КРИСТАЛБАНК» банк є правонаступником всього майна, прав та зобов`язань ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» № 2210-19 від 16 листопада 2017 року, з 05 червня 2018 року офіційне найменування юридичної особи ПАТ «КРИСТАЛБАНК» змінено з ПАТ «КРИСТАЛБАНК» на АТ «КРИСТАЛБАНК». 27 грудня 2018 року між AТ «КРИСТАЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» укладений Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 27 грудня 2018 року, в зв`язку з чим позивач з 27 грудня 2018 року набув всіх прав кредитора по відношенню до ОСОБА_1

В порушення умов кредитного договору про встановлення овердрафту № Д-28/12 від 29 липня 2013 року відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином. У зв`язку з цим, станом на 27 грудня 2018 року виникла заборгованість в сумі 36 308 грн. 73 коп., з яких: 15 098 грн. 46 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 21 210 грн. 27 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги у справі яка розглядається, суд виходив із того, що позичальник за кредитним договором ОСОБА_1 допустив неналежне виконання його умов щодо повернення кредиту, протягом 2014-2018 років мало місце перехід прав та обов`язків кредитора в особі ПАТ «ТЕРРА БАНК» до інших фінансовим установ у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству України та останній кредитор ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР», який правомірно ставить питання про стягнення заборгованості за кредитом в межах відступлених йому вимог.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України), зокрема договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з Витягу з Реєстру кредитних договорів до договору відступлення прав вимоги від 27 грудня 2018 року, ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № Д-28/12 від 29 липня 2013 року за рахується заборгованість в сумі 36 308. 73 грн., з яких: 15 098.46 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 804.88 грн. сума заборгованості за відсотками.

Враховуючи вищевикладене та беручи розрахунок заборгованості по кредитному договору, з урахуванням сукупності досліджених матеріалів справи та доводів відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» має право вимоги кредитора до боржника ОСОБА_1 в межах зобов`язання, яке було передано за договором відступлення прав вимоги від 27 грудня 2018 року, а відтак позовні вимоги підлягали задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано достатньо доказів отримання права вимоги за кредитним договором, оскільки до позовної заяви додано лише витяг з реєстру боржників, який не може бути доказом переходу права вимоги від ПАТ «КРИСТАБАНК» до позивача та розміру його заборгованості перед ПАТ «КРИСТАЛБАНК» та позивачем, оскільки зазначений витяг складений самим позивачем та завірений його печаткою, правильно не прийняті до уваги судом першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Отже при зверненні до суду з позовними вимогами саме позивач визначає підстави позову та надає докази на підтвердження цих обставин. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР», обґрунтовуючи позовні вимоги надало до районного суду відповідні докази, зокрема договір про відступлення права вимоги від 27 грудня 2018 року та додаток до цього договору витяг з реєстру кредитних договорів.

Зазначені докази були надані в копіях, які завірені представником позивача, зокрема містять його підпис та печатку юридичної особи, що не суперечить приписам ч. 5 ст. 95 ЦПК України.

Відповідач, не ставлячи під сумнів відповідність наданих копій оригіналам документів, вважає, що вимоги позивача повинні бути підтверджені тільки копією акту передачі від 22 грудня 2014 року від ПАТ «ТЕРРА БАНК» до ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» активів та зобов`язань, з зазначенням, у тому числі, його заборгованості, копією нової редакції статуту ПАТ «КРИСТАЛБАНК» та копією договору про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2018 року між АТ «КРИСТАЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР», з зазначенням у додатку розміру його заборгованості.

Між тим, ОСОБА_1 , як відповідач, який заперечує позовні вимоги, не надав будь-яких доказів за правилами ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування наявності у нього боргових зобов`язань, незаконності укладеного договору прав вимоги щодо його кредитного договору та прав позивача як кредитора, що за наведеними цивільно-процесуальними нормами є його обов`язком. Крім того, позивач також не надав районному суду доказів щодо неможливості та доцільності витребування у відповідача зазначених ним письмових документів.

Отже суд першої інстанції під час розгляду справи встановив фактичні обставини справи на основі повного і об`єктивного дослідження матеріалів справи, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування прийнятого у справі рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, для скасування або зміни судового рішення.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.