Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2019 року м.Мукачево

Справа № 303/7112/18

Провадження № 2/303/208/19

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Курах Л.В., за участю секретаря Багин Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 2000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2011 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 600 грн. щомісячно, однак з часу постановлення даного рішення збільшилися витрати на утримання сина, збільшився прожитковий мінімум для дітей, і коштів, які сплачує відповідач, недостатньо для можливості матеріально забезпечити дитину. Окрім того зазначала, що в неї на утриманні знаходиться ще один син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 від іншого шлюбу.

Представник відповідача ОСОБА_5 у поданій суду заяві позовні вимоги визнав частково в сумі 1013 гривень 50 коп.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про проведення судового засідання у її відсутності, позовні вимоги просила задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання не з'явився без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.

З огляду на викладене, оскільки відповідач був повідомленими належним чином про дату, час і місце судового засідання, повторно не з'явився у судове засідання, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

На підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2011 року (а.с. 8) шлюб між сторонами розірвано, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі по 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.01.2011 року до його повноліття. Неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати разом з матірю ОСОБА_6

Позивач працює медичною сестрою у відділі недоношених новонароджених у Мукачівський ОДЛ, а також на утриманні у неї перебуває ще одна малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана обставина відповідачем не заперечувалась.

Відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії І-ФМ №124720).

Приймаючи вищевказані фактичні обставини по справі суд також виходить з наступного.

Статтею 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина; 3-1)наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна,грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Поряд з цим, частиною першою ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів,визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками,може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках,передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини другоїст.182Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім ля забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як встановлено судом, з часу ухвалення Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області заочного рішення від 03.03.2011 року, у позивача змінилося матеріальне становище, з урахуванням знецінення купівельної спроможності національної валюти, тому є всі підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів до суми 1500 грн. щомісячно.

Однак суд критично оцінює доводи позивача про отримання відповідачем значного щомісячного доходу (30-35 тис. гривень), оскільки такі доказово не підтверджені.

Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дитини, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності.

При цьому, визначаючи саме такий розмір аліментів суд виходить також з того, що на час звернення до суду збільшився прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, (сума аліментів за попереднім рішенням суду складає 600 грн.), тому з урахуванням відсутності доказів щодо скрутного матеріального становища відповідача, суд приходить до висновку про доцільність стягнення вищезазначеної суми аліментів з відповідача на утримання сина, батьком якого він є.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76 81, 83, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області, -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

2. Збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2011 року на утримання сина: ОСОБА_3 22 січня 2009 року.

3. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 22 січня 2009 року у розмірі по 1500,00 грн. (одна тисяча пятсот гривень) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Припинити з 15 листопада 2018року стягнення аліментів за заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2011 року по справі№2-676/11.

6. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави суму 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) судового збору.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

9. Позивач: ОСОБА_1 (11,09.1989 року народження, 89625, с. В.Лучки Мукачівського району, вул. Вишнева,83, РНОКП НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, 89625, с.В.Лучки, вул..Вишнева,83 Мукачівського району).

Повний текст виготовлено 27 лютого 2019 року.

Головуюча Курах Л.В.