справа № 408/1831/18-ц
провадження № 2/408/382/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд

у складі: головуючого-судді: Кускової Т.В.

при секретареві: Сіпаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який мешкає за адресою: вул. Шкільна буд.17, с. Бобриківка, Свердловського району, Луганської області, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, адреса для листування: АДРЕСА_1, м. Зміїв, Харківської області, до ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що із відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 1990 року Провальською сільською радою Свердловського міськвиконкому Ворошиловградської області, актовий запис № 2.

Від спільного подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають.

Фактичні шлюбні відносини були припинені з 2012 року, на теперішній час сторони мають інші родини. Спільне господарство не ведеться.

На підставі вищевказаного, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, просили розглядати справу без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог, просила розглядати справу без її участі.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 1990 року Провальською сільською радою Свердловського міськвиконкому Ворошиловградської області, актовий запис № 2. Шлюб позивача з відповідачем не склався, сімя розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинилися з 2012 року. Від спільного подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають.

Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них.

Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98).

При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім'єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство.

За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сімї стали неможливими, їх сімя існує формально.

Суд вважає, що сімя розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 109, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 142, 206, 264, 265, 268, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований Провальською сільською радою Свердловського міськвиконкому Ворошиловградської області 28 квітня 1990 року, актовий запис № 2.

Стягнути з ОСОБА_3, ін. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ін. НОМЕР_2, судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1, ін. НОМЕР_2, з Державного бюджету судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., сплачений за квитанцією № 0.0..1 від 30.03.2018 на суму 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4