Справа № 323/3724/18
Провадження № 2/323/132/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді -ОСОБА_1,
при секретарі -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача шляхом визнання угоди недійсною та стягнення коштів, отриманих за недійсною угодою, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 року до суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача шляхом визнання угоди недійсною та стягнення коштів, отриманих за недійсною угодою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.12.2010 року між ним та відповідачем було укладено угоду № 345238, предметом якої було надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. ОСОБА_4 є товариством, що надає послуги, предметом якої є придбання автомобілів учасниками через систему придбання в групах АвтоТак. В додатку №1 до угоди визначено розміри внесків. Правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак передбачені додатком №2 до угоди. В додатку № 3 передбачена загальна сума зобовязань станом на 27.04.2012 року, в додатку №4 передбачене право позивача на 75% знижку від розміру щомісячного внеску, а в додатку №5 - право на звільнення від оплати частини внесків в особливих випадках. Згідно із п. 2.3 ст. 2 Додатку №2, учасник зобов'язаний повністю сплатити Повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов'язаний сплачувати Повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця. Авто просто щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в Угоді. Неотримання рахунка на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов'язку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок ОСОБА_4 просто. Згідно з п.п.2.2 ст.2 Додатку №2 до Угоди, поточна ціна Автомобіля - це остання Поточна ціна Автомобіля, повідомлена ОСОБА_4 просто виробником та/або дистрибютером, на день укладення Угоди. Таким чином, на позивача покладалися зобов'язання оплатити 100% ціну автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних Повних внесків. 31.05.2012 року позивач отримав автомобіль «Chery Аmulet», кузов № НОМЕР_2, 2012 року випуску вартістю 75120 грн. згідно трьохстороннього договору №113112-Y01751 від 25.05.2012 року між ТОВ «Запоріжжя-Авто», ТОВ «Авто Просто» та позивачем. Всього позивач сплатив ТОВ «АВТО ПРОСТО» 123609,84 грн., що значно перевищує повну вартість автомобіля , яка складає 75120 грн. Однак 20 липня 2018 року з листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг позивач дізнався, що на час укладання спірної угоди між сторонами, ТОВ «Авто Просто» не мало відповідної ліцензії щодо надання фінансових послуг та не мало статусу фінансової установи на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ( не було зареєстровано як фінансова установа). А представники ТОВ «Авто Просто» на час укладання угоди приховали від позивача цей факт. Тому про порушення своїх прав відповідачем, незаконне отримання від позивача платежів за незаконні послуги і про те, що відповідач не мав права здійснювати вищезазначену фінансову діяльність, позивач дізнався лише 20 липня 2018 року, тому строк позовної давності ним не пропущений. Тому позивач просить визнати недійсними Угоду №345238 від 30 грудня 2010 року та додатки до неї - № 1, 2, 3, 4, 5, укладені між позивач та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», в зв'язку з відсутністю на час укладання вище вказаної угоди реєстрації відповідача як фінансової установи та ліцензії на надання фінансових послуг. Враховуючи, що позивач одержав автомобіль вартістю 75120 грн., він просить суд, застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача різницю між фактично сплаченими грошовими коштами відповідачу за угодою та вартістю автомобіля 48489,84 грн.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

27.12.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 20.02.2019 року.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує на підставах, викладених в позові.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до наданого відзиву, представник відповідача заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачу під час підписання спірного договору надавалася повна інформація про послуги, що надаються відповідачем, сторонами було погоджено всі істотні умови договору. ОСОБА_5 України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 ОСОБА_5 України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено пунктом 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На виконання вимог вказаного ОСОБА_5 відповідачем було отримано статус фінансової установи, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 19.01.2012 року. Відповідно до прикінцевих положень ОСОБА_5 України № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг", фінансові установи зобовязані протягом року з дня набрання чинності цим ОСОБА_5 привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього ОСОБА_5. Тобто відповідач зобовязаний був мати ліцензію лише з 10.01.2013 року, а станом на день укладення угоди від 30.12.2010 року не зобовязаний був мати таку ліцензію. 15.01.2013 року на виконання вимог вищевказаного закону відповідачем було отримано відповідну ліцензію. Крім цього, відповідно до норм чинного законодавства, повне виконання зобовязань за договором, чи неналежне невиконання його іншою стороною, не мають своїм наслідком визнання такого договору недійсним та застосування реституції. В даному випадку не має місце ані повне виконання позивачем зобовязань за угодою, а ні неналежність виконання відповідачем умов Угоди. Жодною умовою Угоди чи Додатків до неї не передбачено, що загальна сума зобовязань позивача за Угодою встановлюється в межах вартості отриманого ним автомобіля (75120,00 грн.). Позивачем не доведено того факту, що ним повною мірою виконано свої зобовязання за Угодою, оскільки не надано альтернативного розрахунку платежів з урахуванням того, скільки коштів із сплачених 123609,84 грн. були зараховані як внески в оплату автомобіля (Чисті внески), як Внески в оплату послуг відповідача, як Внески в оплату страхового платежу, оскільки вся сплачена ним сума, за умовами Угоди, не є сплатою виключно за автомобіль (Чисті внески).

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 30 грудня 2010 року між TOB "Авто Просто" і ОСОБА_3 була укладена Угода № 345238, предметом якої є надання учаснику послуг системи "АвтоТак", спрямованих на придбання автомобіля «Chery Аmulet» за ціною 60720,00 грн. (з додатковим угодами №1, №2, №3, №4, №5). Плата за послуги, пов'язані зі вступом до системи, складала 2185,92 грн.

Статтею 5 Угоди передбачено, що учасник зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені угодою, в порядку та строки, визначені угодою включаючи, але не обмежуючись: сплатити вступний внесок при укладанні угоди; сплатити плату за право на отримання автомобіля при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов'язань, встановлених угодою; підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов'язань за угодою; за вимогою TOB "Авто Просто" надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою.

Додатком № 2 до угоди № 345238 визначено правила функціонування системи придбання в групах "АвтоТак" (далі - Правила), пунктом 1.2 статті 1 яких передбачено, що учасник уповноважує TOB "Авто Просто" на організацію та адміністрування системи. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок Чистого Фонду групи. Учаснику, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов'язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових платежів, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому асигнаційному акті, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов'язання за угодою. Такий учасник користується пріоритетом в отриманні автомобіля перед іншими учасниками в групі.

Згідно з пунктом 2.3 статті 2 правил учасник зобов'язаний повністю сплатити повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов'язаний сплачувати повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця. TOB "Авто Просто" щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в угоді. Неотримання рахунка на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов'язку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок TOB "Авто Просто".

Відповідно до пункту 2.4 статті 2 правил TOB "Авто Просто" надає послуги з адміністрування системи до моменту завершення графіка внесків групи, до якої включено угоду. Учасник має право сплатити ціну послуг внесками відповідно до кількості внесків за графіком або відразу та достроково. У такому випадку учасник повинен попросити надати TOB "Авто Просто" повний розрахунок та бланк квитанції для сплати.

Пунктом 2.5 статті 2 вказаних правил передбачено, що з першого повного внеску та до наступного місяця після одержання права на отримання автомобіля, учасник щомісяця сплачує за власним вибором: цілий чистий внесок, щомісячний внесок в оплату послуг та щомісячний внесок в оплату страхового платежу; або половинний чистий внесок, щомісячний внесок в оплату послуг та щомісячний внесок в оплату страхового платежу.

Згідно з додатком № 2 повний внесок - це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату страхового платежу, і підлягає сплаті учасником в порядку та у строки, визначені угодою; цілий чистий внесок - частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати автомобіля та формування фонду для повернення коштів і, розмір якого розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену Графіком; половинний чистий внесок - половина чистого цілого внеску.

Згідно з пунктом 10.1 статті 10 Додатку № 2 з моменту отримання автомобіля учасник зобов'язується сплачувати разом з щомісячним повним внеском внесок зі страхування автомобіля, який перераховується відповідній страховій компанії згідно з договором страхування, укладеним TOB "Авто Просто" від імені учасника на підставі повноважень, наданих угодою. Розмір внеску страхування автомобіля вказано в страховому полісі (сертифікаті), що надсилається кожному учаснику системи страховою компанією. Договір страхування автомобіля укладається на строк, який починається з моменту отримання автомобіля учасником та припиняється після повного виконання учасником зобов'язань за Угодою.

Встановлено, що ОСОБА_3 зобов'язався оплатити 100 % ціну автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.

Звертаючись із даним позовом до суду, підставою своїх вимог позивач визначив відсутність у відповідача на момент укладення спірної Угоди ліцензії на надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах, як різновиду фінансових послуг, а також на відсутність у відповідача статусу фінансової установи.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Як розяснюється у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до абзацу пятого частини першої статті 1 ОСОБА_5 України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом статті 34 ОСОБА_5 України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню.

Перелік фінансових послуг, закріплений у ст. 4 вказаного ОСОБА_5 станом на день укладення спірної Угоди (30.12.2010 року), безпосередньо не містив такого виду фінансових послуг, як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

ОСОБА_5 України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг", який введено в дію з 9 січня 2012 року, внесені зміни до частини першої статті 4 ОСОБА_5 України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено пунктом 11-1, відповідно до якого, до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Крім того, відповідно до пунктів 3, 4 Прикінцевих положень до цього ОСОБА_5 фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим ОСОБА_5 привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього ОСОБА_5 (тобто до 9 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобовязаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього ОСОБА_5 розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього ОСОБА_5 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), 9 жовтня 2012 року затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах").

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, та передбачили, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з пунктом 1.2 частини першої Ліцензійних умов, адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Таким чином, до набрання чинності ОСОБА_5 України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах видом фінансової послуги законодавцем не вважалось, а механізм ліцензування такої діяльності був відсутній.

Як випливає з правових висновків Верховного Суду України, висловлених в Постанові від 25.06.2014 року у справі № 6-74цс14 та в Постанові від 16.03.2016 року у справі № 6-2629цс15, правочин з надання послуги адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, укладений до набрання чинності ОСОБА_5 України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», не може бути визнаний недійсним з підстав відсутності у виконавця таких послуг ліцензії на надання фінансових послуг.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України підтримується й Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у Постанові від 08.06.2018 року у справі № 227/24/17 щодо аналогічного за правовою природою спору.

З огляду на це, оскільки спірну Угоду укладено сторонами 30.12.2010 року, коли отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах не вимагалось, а з 15 січня 2013 року ТОВ "АВТО ПРОСТО" здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, - наведені позивачем обставини не є підставою для визнання спірної Угоди недійсною.

Позовні вимоги про стягнення коштів є похідними від позовних вимог про визнання спірного договору недійсним, тому з урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог про визнання договору недійсним, вони також задоволенню не підлягають.

Крім того, суд бере до уваги, що позивач взагалі не навів жодної обставини, які свідчили б про порушення відповідачем вимог ОСОБА_5 України «Про захист прав споживачів», факту виконання відповідачем вимог спірної Угоди у виді забезпечення купівлі позивачем бажаного автомобіля не заперечував, а фактично лише висловив незгоду із умовами Угоди та сумою сплачених на її виконання грошових коштів.

Суд виходить з того, що згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин третьої та п'ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 10 Угоди передбачено, що підписання цієї Угоди та додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», уважно прочитав та зрозумів Угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом.

Позивач погодився з умовами Угоди, підписавши її, вчиняючи дії на її виконання та приймаючи зустрічне виконання від відповідача.

При цьому доводи сторін щодо стану виконання спірної Угоди та відповідні докази безпосередньо предмета позовних вимог не стосуються, а тому суд не вдається до їх оцінки.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача шляхом визнання угоди недійсною та стягнення коштів, отриманих за недійсною угодою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01.03.2019 року.

Суддя О.П. Гуцал