Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Демочко Д.О.
при секретарі Цукановій Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, суд -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку в квартирі, вказавши на таке.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири № 782 від 26.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Чичековим С.Ф. Відповідно до адресної картки в квартирі зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , проте, відповідно до довідки про склад сім`ї у квартирі фактично мешкає одна людина, а саме: ОСОБА_3 . Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично з дня прописки в квартирі не проживає та не з`являлася. Оскільки відповідач в квартирі не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом до суду.
В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про день, дату і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.
Так, дійсно ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором дарування квартири від 26.04.2017 року, посвідченим Чичековим С.Ф. приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області, зареєстровано в реєстрі за № 782 (а.с. 5-6) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85921273 від 26.04.2017 року (а.с. 7).
Згідно адресної картки АДРЕСА_3 , у зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 з 04.07.2001 року (а.с. 9).
З акту про фактичне місце не проживання в смт.Мангуш Мангушського району Донецької області, складеного депутатом Мангушської селищної ради Мангушського району Донецької області від 02 липня 2019 року (а.с. 8), вбачається, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: квартира АДРЕСА_1 з 2002 року і по теперішній час, місце її мешкання не відомо.
Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла,які проживають разом з ним,мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач не проживає у квартирі позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню її права користування та розпорядження належним їй житлом, тому відповідачанеобхідно визнати таким, що втратив право користування житлом.
Щодо позовної вимоги примусово зняти відповідачку з реєстраційного обліку в квартирі суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації в позасудовому порядку.
Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним йому житлом, тому відповідачанеобхідно визнати таким, що втратив право користування житлом.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 200, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 15, 391,405 ЦК України та ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (зароеєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя Д.О. Демочко