Справа № 658/344/19
У Х В А Л А

іменем України

22 лютого 2019 року смт.Горностаївка

Суддя Горностаївського районного суду Херсонської області Посунько Г.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення вартості товару в порядку захисту прав споживача,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа № 658/344/19 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення вартості товару в порядку захисту прав споживача. Своїм позовом позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу газогенераторної установки, укладений 14 листопада 2017 року між сторонами, та стягнути з відповідача вартість товару неналежної якості в сумі 125000 грн.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, якою в порядку забезпечення позову просить накласти арешт на грошові кошти та майно, яке належить ОСОБА_2, в межах позовних вимог на суму 125000 грн. Свою заяву позивач вмотивовує тим, що відповідач ОСОБА_2 може розпорядитися належним йому майном та відчужити його на користь інших осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Згідно ч.1, ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п.1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ФОП ОСОБА_2 дійсно виник спір, предметом якого є договір купівлі-продажу газогенераторної установки, укладений 14 листопада 2017 року між сторонами, та товар неналежної якості вартістю 125000 грн. В позасудовому порядку спір між сторонами не врегульовано, тому на даний час він продовжує існувати.

Разом з тим, позивач не надав суду жодних доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову - арешт на грошові кошти та майно, яке належить ОСОБА_2, має загальний неконкретний характер, оскільки позивач не вказав чіткого переліку майна відповідача, на яке необхідно накласти арешт, та його приблизну вартість, а також на надав докази належності майна відповідачу. При цьому, з вимогами про витребування таких доказів позивач до суду не звертався.

Позивач не надав суду жодних доказів про те, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача, є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, позивач не надав суду жодних відомостей про те, яким чином накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача може вплинути на його господарську діяльність, оскільки відповідач є фізичною особою-підприємцем.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149 - 153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення вартості товару в порядку захисту прав споживача - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена (з врахуванням положень п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Горностаївський районний суд Херсонської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Посунько Г.А.