ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1292/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М. секретар судового засідання - Дубова М.В.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/28862/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2019 року, ухваленого у складі судді Логінової С.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

В грудні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 грудня 2014 року по 01 березня 2018 року в сумі 59045,65грн.

Позов мотивовано тим, що з 21 жовтня 2006 року по 20 жовтня 2010 року вона з відповідачем ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з укладенням іншого шлюбу прізвище « ОСОБА_5 » змінила на « ОСОБА_6 ». Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2012 року (справа №2/2218/3853/12) стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/3 частини заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2012 року і до досягнення повноліття. Зазначила, що у період з листопада 2014 року по березень 2018 року відповідач аліменти не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 59045,65грн. Оскільки сума пені згідно з її розрахунком перевищує фактичну суму заборгованості по аліментам, тому відповідно до ст. 196 СК України вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 59045,65грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 8000 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2019 року в рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2019 року виправлено описку у даті ухвалення судового рішення, зазначено замість «18 квітня 2019 року» - «19 квітня 2019 року».

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував свій обов`язок зі сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів, розмір якої, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів, становить 8000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що відповідачу було відомо про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів та відкритого виконавчого провадження щодо виконання даного рішення суду, а також необхідності сплачувати аліменти позивачу на утримання сина Кіріла. За період з 01.12.2014 року по 01.03.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 59045 грн 65 коп. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини утворилась не з його вини та він не мав можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, а тому на її користь підлягає стягненню пеня у розмірі заборгованості по сплаті аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Апелянт ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 , повідомлені належним чином про дату, час і місце слухання справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Заслухавши учасника справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/3 частини заробітної плати, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2012 року і до досягнення повноліття.

На підставі вказаного рішення 15 червня 2012 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Ярмолинецькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Згідно з довідкою-розрахунком №1424-37/2484 від 13 березня 2018 року відповідач не сплачував аліменти у період з листопада 2014 року по березень 2018 року, заборгованість по сплаті аліментів станом на 13 березня 2018 року становить 59045,65 грн.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно зі ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 допустив заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.12.2014 року по 01.03.2018 року та станом на 13 березня 2018 року її розмір становить 59045,65 грн. Розмір цієї заборгованості сторонами не оспорюється.

Розмір нарахованої пені з 01.12.2014 року по 01.03.2018 року становить 230464,70 грн.

Колегія суддів вважає, що розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, проведений судом першої інстанції, відповідає вищезазначеним вимогам закону.

Частиною 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заборгованість за аліментами за період з листопада 2014 року по березень 2018 року виникла з вини ОСОБА_3 , а тому позивач має право на стягнення неустойки. При цьому, суд дійшов правильного висновку, що розмір неустойки за прострочення сплати аліментів не повинен бути більшим 100 відсотків заборгованості за аліментами, тобто 59045,65 грн.

Зменшуючи розмір неустойки, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 , судом враховано матеріальний та сімейний стан боржника, зокрема, що він має нову сім`ю з березня 2016, доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружина ОСОБА_11 на теперішній час не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною, на момент розгляду справи відповідач сплатив заборгованість по аліментах.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції з урахуванням обставин справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, матеріального та сімейного стану платника аліментів, дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_3 пені за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 8000 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зменшення розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 ..

Посилання ОСОБА_2 на неправильність визначення судом остаточного розміру неустойки не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення суду з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2019 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Л.М. Грох

А.М. Костенко