Справа № 466/5076/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

за участю секретаря Шаповалової Ю.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ГТУЮ у Львівській області Коцюруби Лариси Ярославівни про визначення розміру частки у спільному сумісному майні, -

встановив:

21.06.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ГТУЮ у Львівській області Коцюруби Лариси Ярославівни про визначення розміру частки у спільному сумісному майні, в якому просить визначити, що частка ОСОБА_6 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 60,6м.кв., становить 1/5, що складає 12.2м.кв.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_6 її мати, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Для оформлення спадкових прав після смерті матері, вона звернулись для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ГТУЮ у Львівській області Коцюруби Л.Я., яка відмовила у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки частка квартири АДРЕСА_2 , яка належала її матері ОСОБА_6 , не була визначена

Враховуючи вищевикладене, вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про визначення частки ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 05.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу в підготовче судове засідання (а.с.22).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.10.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справ до судового розгляду (а.с.49).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити

ОСОБА_7 засіданні відповідачі ОСОБА_8 , ОСОБА_3 позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення, відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у його відсутності (а.с.47).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ГТУЮ у Львівській області Коцюруба Л.Я. в судове засідання повторно не з`явилась, на адресу суду подала заяву про слухання справи у її відсутності (а.с.25, 46)

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Згідно Свідоцтва про право власності на квартиру, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 06.04.2018 Шевченківським районним у м. Львові відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді належної їй частки у квартирі АДРЕСА_2 .

Для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_1 звернулись для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ГТУЮ у Львівській області Коцюруби Л.Я., яка їй відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку з тим, що не визначена частка ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2 , що вбачається з відповіді приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ГТУЮ у Львівській області Коцюруби Л.Я. (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Позивач посилається на ту обставину, що через не визначеність розміру частки померлої у спірній квартирі, вона не може належним чином оформити свої спадкові права, на спадщину яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_6 .

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте, не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності, а тому вирішуючи дане питання, суд виходить з рівності кожного з учасників спільної сумісної власності на спірну квартиру.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Вимоги про стягнення судових витрат позивачем не ставилося, а отже такі слід віднести за її рахунок.

Керуючись ст.ст.13, 76, 81, 83, 89, 95, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визначити за ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 , площею 60,6м.кв, в розмірі 1/5, що складає 12,12м.кв.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова