ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4735/19 Справа № 2-569/15 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтресована особа - Синельниківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі начальника ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконанні Синельниківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало зведене виконавче провадження за № АСПВ 50287595 щодо стягнення з неї на користь ПАТ КБ Приватбанк коштів в розмірі 23914 грн. 42 коп. та 243 грн. 60 коп. Згідно письмового повідомлення № 7565 від 04.06.2018 року, виконавче провадження № 50287595 було відкрито 10.07.2015 року та виконавчий лист повернутий стягувачу 27.04.2017 року. У рахунок виконання рішення суду скаржник добровільно в період з 28.03.2016 року по 27.04.2018 року перерахувала на депозитний рахунок ВДВС гроші на загальну суму 25000 грн. 00 коп., тобто рішення суду було нею виконано в повному обсязі. 07.06.2018 року представник скаржника звернувся до начальника ВДВС з письмовою заявою про зняття арешту з його майна та про виключення його з Реєстру боржників. Однак, відповіді від 20.06.2018 року на свою заяву, яка нібито була направлена на адресу скаржника, ОСОБА_3 так і не отримала. Вважає, що оскаржуване рішення начальника ВДВС, викладене у письмовій відповіді від 20.06.2018 року, суперечить вимогам закону.

Крім того, скаржник вважає, що бездіяльність начальника ВДВС є неправомірною щодо: не скасування постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 17 липня 2015 року після винесення державним виконавцем постанови про відкладення провадження виконавчих дій від 09.03.2016 року; визнання ним підстави стягнення виконавчого збору незаконною та такою, що прийняте в непередбаченому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, скаржник просив суд визнати бездіяльність начальника Синельниківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Борсука Б.О. неправомірною щодо: не розгляду заяви представника скаржника від 07.06.2018 року про зняття арешту з її майна та виключення з Реєстру боржників; не скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.07.2015 року, винесену заступником начальника Синельниківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Борсуком Б.О. Зобов`язати начальника Синельниківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Борсука Б.О. вчинити наступні дії: розглянути в установленому законом порядку заяву представника скаржника від 07.06.2018 р. та винести відповідне законне рішення; скасувати постанову заступника начальника Синельниківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про стягнення з боржника виконавчого збору.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 , заінтресована особа - Синельниківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в особі начальника ОСОБА_4 Б ОСОБА_5 О. на бездіяльність державного виконавця, відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову про задоволення її скарги в повному обсязі, посилаючись на незаконність та безпідставність оскаржуваної ухвали.

Синельниківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в особі начальника Борсука Б.О. своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно інформаційного листа Синельниківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 15.01.2019 року, судом встановлено, що в провадженні Синельниківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області є зведене виконавче провадження за № АСПВ 50287595: АСВП № 48056393 щодо стягнення коштів з боржника у розмірі 23914,42 грн. згідно до виконавчого листа №191/569/15-ц від 15.05.2015 р., що видав Синельниківський міськрайонний суд на корись ПАТ КБ «Приватбанк»; АСВП № 48056369 щодо стягнення коштів з боржника у розмірі 243,60 грн. згідно до виконавчого листа № 191/569/15-ц від 15.05.2015 р., що видав Синельниківський міськрайонний суд на корись ПАТ КБ «ПриватБанк»; загальна сума боргу за даними виконавчими провадженнями складає 24 158,02 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_6 ,РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .Сірка ( АДРЕСА_2 ), буд. АДРЕСА_3 .

Зведене виконавче провадження за № АСПВ 50287595 було відкрите 10.07.2015 року за вих. № 8708 та надано добровільний строк для виконання до 16.07.2015 року.

В зв`язку з тим, що боржником не надано документального підтвердження сплати боргу в повному обсязі 17.07.2015 року заступником начальника відділу ДВС було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2 415,80 грн.

09.03.2016 року заступником начальника відділу ДВС було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій у зв`язку з заявою боржника, так як боржник не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого, в нього не було можливості скористатися правом на добровільне виконання рішення.

Після спливу наданого права на добровільне виконання рішення боржником на депозитний рахунок у період з 28.03.2016 року по 27.04.2018 р. періодично надходили кошти загальною сумою 24 158,02 грн., що свідчить про те що рішення суду не було виконано в десятиденний термін.

Відповідно до розпоряджень державного виконавця грошові кошти в сумі: 2600,00 грн. (600,00 грн. від 29.03.2016 р., 1000,00 грн. від 27.04.2016 р., грн. від 30.05.2016 р.) були перераховані на р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, код за , згідно платіжного доручення № 447 від 30.05.2017 р.; 16000 грн. (100,00 грн. від 29.06.2016 р., 500,00 грн. від 22.07.2016 р., 500,00 грн. від 29.08.2016 р., 1000,00 грн. від 30.09.2016, 1000,00 грн. від 24.10.2016 р., 1 000 грн. від 28.11.2016 року, 500,00 грн. від 04.01.2017 р., 500,00 грн. від 24.02.2017року 500,00 грн. від 23.03.2017 р 1000,00 грн. від 15.05.2017 р. 1000 грн. від 29.05.2017 року, 1000,00 грн. від 26.06.2017 р., 1000,00 грн. від 28.07.2017 року, 1500,00 грн. від 30.08.2017 р., 1500,00 грн. від 28.09.2017 р., 1000 грн. від 27.10.2017 р., 1500,00 грн. від 29.11.2017 р.) були перераховані на р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, код за , згідно платіжного доручення № 2052 від 13.12.2017 р.; 5558,02 грн. (1400,00 грн. від 20.12.2017 р., 1000,00 грн. від 29.01.2018 р., 1000 грн. від 23.02.2018 р., 1000,00 грн. від 26.03.2018 р., 1500,00 грн., від 27.04.2018р.) були перераховані на р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, код за , згідно платіжного доручення № 1492 від 31.05.2018 р.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції посилався на те, що державним виконавцем в повній мірі вжито передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області; права та інтереси скаржника не порушені, оскільки її заява від 04.03.2016 року щодо відкладення провадження виконавчих дій та надання строку права на добровільний строк виконання рішення державним виконавцем ВДВС була розглянута; постановою про відкладення провадження виконавчих дій від 09.03.2016 року державним виконавцем відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання по виконавчому листу № 191/569/15-ц від 15.05.2015 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що скаржник знала про існування Постанови про відкладення провадження виконавчих дій від 09.03.2016 року з примусового виконання по виконавчому листу № 191/569/15-ц від 15.05.2015 року, правом у передбачений законом десятиденний строк на добровільне виконання рішення не скористалась, а тому доводи скаржника є безпідставними, а вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що суд першої інстанції помилково визначився, що предметом справи є дії чи бездіяльність скаржника, який не виконав певних дій. З чим апелянт не погоджується, оскільки предметом даної справи є не дії (бездіяльність) скаржника, а незаконні вимоги органу ДВС щодо сплати виконавчого збору за Постановою, яка була винесена 17.07.2015 року завчасно і не підлягає виконанню, оскільки на порушення вимог ч. 5 ст. 25 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець не надіслав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2015 року, чим позбавив скаржника можливості добровільно виконати рішення до 17.07.2015 року. У зв`язку з чим апелянт вважає, що державний виконавець незаконно розпочав примусове виконання рішення шляхом винесення 17.07.2015 року Постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення встановлений з 09.03.2016 року по 13.03.2016 р., а постанова про стягнення виконавчого збору 17.07.2015 р., тобто за вісім місяців до початку та закінчення строку для добровільного виконання рішення. Оскільки після закінчення строку для добровільного виконання рішення державний виконавець не виносив постанову про стягнення виконавчого збору, то законних підстав для стягування виконавчого збору немає, так як виконавчий збір відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ Про виконавче провадження стягується тільки за постановою державного виконавця.

Однак, з такими доводами апеляційної скарги колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження виданий судом виконавчий лист є документом, на підставі якого державна виконавча служба здійснює примусове виконання.

При цьому в ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ст. 25 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21.04.1999р.) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 вищевказаного Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно із ст. 28 вищевказаного Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ознайомившись з матеріалами справи, колегія суддів вважає, що державним виконавцем вчинялися дії відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження та у межах повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення Постанови про відкладення провадження виконавчих дій від 09 березня 2016 року була заява ОСОБА_3 від 04 березня 2016 року про відкладення провадження виконавчих дій у зв`язку з неотриманням боржником Постанови про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказані обставини свідчать про обізнаність скаржника щодо існування Постанови про відкладення провадження виконавчих дій від 09.03.2016 року з примусового виконання по виконавчому листу № 191/569/15-ц від 15.05.2015 року. Однак, правом у передбачений законом десятиденний строк на добровільне виконання рішення ОСОБА_3 не скористалась. Колегія суддів приймає той факт, що апелянт достеменно знала про рішення суду щодо стягнення з неї суми, однак ніяких дій стосовно виконання рішення суду в добровільному порядку нею вчинено не було, з посиланням на матеріальні труднощі, що підтвердив в суді апеляційної інстанції представник апелянта.

Безпідставними є посилання апелянта на незаконні вимоги органу ДВС щодо сплати виконавчого збору за Постановою, яка була винесена 17.07.2015 року завчасно і не підлягає, на її думку, виконанню, оскільки вказана постанова не змінює факт не сплати боржником заборгованості в передбачені законом строки.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 375 ЦПК України правових підстав для скасування ухвали суду не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова