КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2799/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Савицький О.А.
761/278/17-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

у с т а н о в и в :

У грудні 2016 року пред'явив позов до відповідачів, у якому просив стягнути солідарно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 55 000, 00 грн. відповідно до наданої розписки.

18.07.2017 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_4. до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсним договору поруки від 28.02.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

29.09.2017 року до суду надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог до ОСОБА_4 та роз'єднання первісного та зустрічного позовів в окремі провадження.

Ухвалами від 03.11.2017 року позов ОСОБА_3 було залишено без розгляду в частині позовних вимог до ОСОБА_4 та роз'єднано позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 02.10.2018 року, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 77 487, 9 доларів США. Зазначав, що 14.02.2008 року позивач надав відповідачу позику в сумі 53 770,00 доларів США, а відповідач, у свою чергу, зобов'язався щомісячно сплачувати проценти в розмірі 1% від суми боргу та повернути запозичені кошти протягом двох місяців з дати , заявленої ОСОБА_3.

Разом з тим, незважаючи на те, що 01.09.2016 року було направлено відповідачу лист з проханням повернути отримані кошти у строк до 01.11.2016 року, останній лише частково виконав свої зобов'язання шляхом повернення 44 570,00 доларів США в рахунок погашення заборгованості про процентам за Договором.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 54649 доларів США 68 центів, з яких: 53770 доларів США 00 центів - заборгованість за договором позики; 879 доларів США 68 центів - відсотки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 16140 грн. 00 коп., з яких: 6890 грн. 00 коп. - судовий збір; 9250 грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу. У решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що позивач не є суб'єктом, який має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, а тому і не має права на отримання процентів за договором позики. Судом першої інстанції не було враховано зменшення тіла заборгованості та застосовано 1% від ціни позики. Під час розгляду справи сторонами було визнано проведення розрахунків у сумі 44 570 доларів США, а судом першої інстанції було встановлено, що відповідач повернув позивачу 44570 доларів США у рахунок процентів від суми боргу за період з 08.08.2008 року по 05.01.2014 року. Інтервал між даними датами складає 64 місяці та 28 днів. Тобто, за вказаний період була сплачена сума у розмірі 44 570 доларів США, що становить 686 доларів США на місяць, а тому в період з 08.08.2008 року по 05.01.2014 року тіло заборгованості було зменшено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції установлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого 14.02.2008 року позивач надав відповідачу позику в розмірі 53 770,00 доларів США, а відповідач прийняв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати проценти в розмірі 1% від суми боргу та повернути запозичені кошти протягом двох місяців, з дати , заявленої ОСОБА_3, про що свідчить розписка відповідача.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 01.09.2016 року позивачем було направлено відповідачу лист з проханням повернути отримані кошти у строк до 01.11.2016 року.

Проте, у встановлений строк по теперішній час відповідач лише частково виконав свої зобов'язання за договором позики, а саме: повернув позивачу 44 570,00 доларів США в рахунок процентів від суми боргу за період з 08.08.2008 року по 05.01.2014 року.

У свою чергу, відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець ) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Задовольнивши зазначені позовні вимоги частково та стягнувши з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 53770 доларів США та відсотки у розмірі 879 доларів 68 центів США , суд першої інстанції, установивши вказані обставини, виходив з того, що відповідач не виконав своїх зобов»язань за вказаним договором позики і грошові кошти,отримані за цим договором не повернув позивачу після пред»явлення останнім вимоги від 1.09.2016 року до 01.11.2016 року, тобто у визначений договором строк, а також не сплатив повністю проценти за користування позикою в період дії договору з 08.08.2008 року по 01.11.2016 року.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає,що судом першої інстанції з дотримання вимог норм матеріального та процесуального права та з урахуванням встановлених обставин правильно вирішено даний спір.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначив, що позивач не є суб»єктом, який має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, а тому і не має права на отримання процентів по договору позики, а відтак суд безпідставно не врахував сплачені відповідачем кошти у розмірі 44 570 доларів, як погашення заборгованості за договором позики. Обгрунтовуючи вказаний довід представник відповідача посилається на ЗУ « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Колегія суддів уважає, що вказані представником відповідача аргументи не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, а саме: главою 71 ЦК України, яка передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики, укладений між сторонами, відповідає вимогам зазначеного закону, у зв'язку з чим посилання представника відповідача на ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, суб'єктом регулювання якого не є позивач, колегія суддів вважає безпідставним.

За вказаних підстав аргумент апеляційної скарги щодо неправильного розрахунку заборгованості відповідача за розміром позики та процентами підлягає також відхиленню.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук