Справа № 761/5931/18
Провадження № 2/761/1076/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря: Вольда М.А.

представника третьої особи: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни, третя особа: ОСОБА_4, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_4 (далі - третя особа), в якому просив суд скасувати постанову відповідача від 26.01.2018 року №02-31/55 про відмову у вчинення нотаріальної дії та зобов'язати її посвідчити угоду про розірвання за спільною письмовою заявою сторін Договору від 09.07.2014 року, укладеного між позивачем та третьою особою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.07.2014 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дітей, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3499.

На даний час між сторонами вказаного договору досягнуто згоду на добровільне його розірвання.

У зв'язку з цим, представник ОСОБА_2 - адвокат Глазков Є.С. звернувся з письмовою заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової С.В. про можливість вчинення нотаріальної дії - нотаріального посвідчення угоди про розірвання за спільною згодою сторін договору від 09.07.2014 р.

Проте, 26.01.2018 року відповідач прийняла Постанову № 02-31/55 якою відмовила ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії.

На думку позивача, відповідача у вчиненні нотаріальної дії, є незаконною, адже договір від 09.07.2014 року може бути розірваний за спільною письмовою згодою сторін, а дії нотаріуса є незаконними.

У письмових поясненнях третя особа вказує, що обставина, про яку вказує позивач, щодо досягнення згоди на добровільне розірвання договору не відповідає дійсності. Наразі позивач не має згоди ОСОБА_4 на розірвання договору про проживання, виховання та сплату аліментів на дітей від 09.07.2014 року. ОСОБА_2 з моменту укладення договору постійно порушує його умови і не сплачує аліменти. На думку третьої особи, позивач помилково посилається на пункт договору про необхідність його розірвання за згодою сторін і звернувся до нотаріуса з заявою на цій підставі, а наразі - безпідставно оскаржує відмову нотаріуса.

У судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до суду без вручення позивачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в матеріалах справи міститься її заява про слухання справи за відсутності, в якій вона вказує, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії була винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а при винесенні даного рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ч. 1, 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

П. 2, 3 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Таким чином, беручи до уваги ту обставину, що сторону позивача та відповідача було повідомлено в установленому законом порядку належним чином, їх неявка має ознаки повторності, при цьому, будь-яких доказів поважності причин такої неявки суду не надано, а їх нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору, суд дійшов висновку по можливість розгляду справи за їх відсутності.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 19.03.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 29.08.2018 року до матеріалів справи долучено пояснення відповідача та третьої особи, копію листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних у кримінальних справи та копії рішень.

Ухвалою суду від 29.08.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 09 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено Договір між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дітей, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №3499 (далі - Договір) (а.с. 5-9).

Вказаним договором врегульований порядок участі батьків у забезпеченні умов життя дітей, умови здійснення батьками права на особисте виховання дітей, умови утримання дітей.

Як передбачено п. 7.1 Договору, він набирає чинності з дня його підписання сторонами та нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 1 ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

23.01.2017 року представник ОСОБА_2 - Глазков Є.С. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни із заявою про вчинення нотаріальної дії, в якій вказав, що між сторонами на даний час досягнуто згоди про добровільне розірвання Договору між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дітей від 09.07.2014 року, а тому просив повідомити про можливість вчинення нотаріально посвідченої угоди про його розірвання за спільною заявою сторін (а.с. 10).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2018 року №02-31/55 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни відмовлено Глізкову Є.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 у посвідченні угоди про розірвання за спільною сторін Договору між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дітей від 09.07.2014 року (а.с. 12).

У той же час, нормами Сімейного кодексу України не передбачено можливості розірвання договору між батьками про сплату аліментів на дитину.

Між тим, згідно п. 7.2. Договору, він може бути розірваний за спільною заявою сторін, а також у випадку невиконання його умов і відказу від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.

Ч. 1 ст. 651 ЦК України передбачена можливість розірвання договору за згодою сторін.

Отже, умовами Договору була передбачена можливість його розірвання за спільною заявою сторін, як і передбачено це і ст. 651 ЦК України.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» .

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя; 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; 7) провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8) видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9) накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації; 10) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11) засвідчують справжність підпису на документах; 12) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13) посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16) посвідчують час пред'явлення документів; 17) передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18) приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 19) вчиняють виконавчі написи; 20) вчиняють протести векселів; 21) вчиняють морські протести; 22) приймають на зберігання документи. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом. Тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком тих примірників, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів. Зразок, опис, порядок витрачання, зберігання, обігу та звітності спеціальних бланків нотаріальних документів установлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2 можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Як на підставу для задоволення позовних вимог, позивач вказував, що сторонами Договору було досягнуто згоду на його добровільне розірвання, а винесення постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії відбулося з порушенням норм законодавства.

Між тим, така думку позивача є помилковою, адже всупереч умовам Договору, спільна заява сторін про його розірвання нотаріусу не подавалась, а із заявою про його розірвання звернувся лише представник ОСОБА_2

Крім того, у письмових поясненнях та у судовому засіданні представник ОСОБА_4 вказували, що згоди на добровільне розірвання Договору між сторонами не досягнуто.

Таким чином, дії нотаріуса під час винесення постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії відповідали вимогам законодавства, а тому підстав для її скасування немає, як і відсутні підстави для зобов'язання приватного нотаріуса Морозову С.В. посвідчити угоду про розірвання за спільною письмовою заявою сторін Договору від 09.07.2014 року, укладеного між ОСОБА_2, та ОСОБА_4

Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 628, 629, 651 ЦК України, ст. 189 СК України, ст.ст. 3-5,12-13, 19, 76-92, 95, 187, 211, 258-259, 264-265, 268, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», -

в и р і ш и в :

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни, третя особа: ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов»язанні вчинити дію по посвідченню угоди про розірвання договору від 09.07.2014 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_2, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, адреса АДРЕСА_2

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Дата складання повного тексту судового рішення 25.01.2019 року.