Справа № 203/3799/18
28 лютого 2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Ркоян Ю.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В позовній заяві та наданому до неї клопотанні позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засіданні за викликами повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. В зв'язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокре-ма, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частинами 1,2 ст.207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09.10.2015 року між банком та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої останній отримав кредит в розмірі 4968 грн. 01 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Вказане підтверджується відповідною копією Генеральної угоди від 09.10.2015 року, заявою відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, заявою на відкриття рахунку, витягом з Умов та правил надання банківських послуг, а також детальним розрахунком заборгованості.
В зв'язку з цим, а також враховуючи не надання відповідачем відзиву із запереченнями проти позову та доказів на спростування позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 4968 грн. 01 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1375 грн. 86 коп., а також штрафу в сумі 1278 грн. 59 коп., передбаченого п.2.2 Генеральної угоди від 09.10.2015 року.
Щодо стягнення з відповідача на користь банку пені, суд враховує, що відповідно до п.2.8 Генеральної угоди від 09.10.2015 року встановлено, що при порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, останній сплачує пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки.
Поряд з цим, наданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а тому не визнається судом належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення останнього з вказаними Умовами, а також доказом погодження сторонами умов кредитного договору в частині визначення розміру пені в письмовій формі, як це передбачено нормами ст.ст.207,1055 ЦК України.
Крім того, суд враховує, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15.
В зв'язку з цим, а також враховуючи, що пеня та штраф нараховані позивачем за одним й тим самим фактом несвоєчасного виконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором, а також враховуючи недоведеність погодження з відповідачем умов договору в частині нарахування пені та її розміру у передбаченому законом порядку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача пені в сумі 6160 грн. 32 коп.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги банку слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Генеральною угодою від 09.10.2015 року, що виникла станом на 01.07.2018 року, в сумі 7622 грн. 46 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 4968 грн. 01 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1375 грн. 86 коп., штрафу в сумі 1278 грн. 59 коп.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1762 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6,11,525,549,612,616,627,629,638,642,1054 ЦК України, ст.ст.24,5, 10,11,12,76-80,141,211,223,247,258,259,263-268,280,281 ЦПК України, суд -
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 28 лютого 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак