ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року

м.Суми

Справа №592/12830/17

Номер провадження 22-ц/816/950/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє через представника ОСОБА_2, на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2018 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», який в подальшому уточнила, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 березня 2017 року близько 14 години 30 хв. у м. Суми на вул. Леваневського поблизу ЗП «18 Школа» сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй автомобіль марки Fiat TIPO, 1992 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 травня 2017 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 Загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт належного їй транспортного засобу склала 48612 грн. Відповідальність відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», однак, у зв'язку з анулюванням Нацкомфінпослуг України ліцензій на страхову діяльність даної компанії, остання не змогла відшкодувати їй збитки. Вона звернулась в Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ). МТСБУ прийнято рішення про відшкодування їй шкоди в розмірі 6000 грн, у зв'язку з чим вона, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та розміром страхового відшкодування у сумі 42612 грн. Крім того, зазначила, що відповідач своїми неправомірними діями спричинив їй моральну шкоду, яка виразилася у її душевних стражданнях з приводу пошкодження належного їй майна та необхідності у зв'язку з цим змінити звичний уклад життя.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 42612 грн, моральну шкоду у розмірі 9000 грн, витрати за зберігання транспортного засобу у розмірі 7220 грн та витрати за проведення експертизи у розмірі 2000 грн. Крім того, просила суд вирішити питання про передачу права власності на автомобіль марки Fiat TIPO, 1992 року випуску від ОСОБА_3 до ОСОБА_1, а саме: віддати залишки автомобіля, пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди від власника ОСОБА_3 винуватцю в дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_1, вартістю згідно оцінки експерта у розмірі 15978 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2018 позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 26615 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 4000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати за проведення експертної оцінки транспортного засобу у розмірі 2000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 478 грн 12 коп.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Вказане рішення суду ОСОБА_1, який діє через представника ОСОБА_2, оскаржив в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що цивільно-правова відповідальність відповідача повністю застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз». Разом з тим, позивач не пред'являла вимоги до страхової компанії, тому відповідач вважає, що позовні вимоги про стягнення з нього шкоди задоволенню не підлягають. Та обставина, що у страхової компанії ПрАТ «Європейський страховий союз» була анульована ліцензія на здійснення страхової діяльності, на думку відповідача, жодним чином не повинна була впливати на висновок суду, оскільки ця компанія на даний час не є банкрутом, не перебуває в процесі припинення, а тому повинна виконувати всі зобов'язання за укладеними договорами страхування.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля Fiat TIPO, 1992 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с. 9).

11 березня 2017 року о 14 годині 30 хв. в м. Суми по вул. Леваневського поблизу ЗП «18 Школа» відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ-111830, реєстраційний номер НОМЕР_2, не був уважний під час розвороту не з крайнього лівого положення через дві сплошні лінії дорожньої розмітки не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем Fiat TIPO, реєстраційний № НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив п. 2.3 (б), 10.1, 10.4, 34.1.3 Правил дорожнього руху та своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн (а.с. 128-129).

Відповідальність ОСОБА_1 була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 липня 2016 № АЕ/9939819 у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» по 24 липня 2017 року (а.с. 13).

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 26 грудня 2017 року за № 019/2017, складеного судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_5, розмір матеріального збитку дорівнює розміру ринкової вартості автомобіля, що складає 48612 грн, вартість досліджуваного транспортного засобу у пошкодженому стані складає 15979 грн, вартість матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля марки Fiat TIPO, 1992 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11 березня 2017 року, становить 32633 грн (а.с. 50-62, 63-124).

27 червня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з метою виплати страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку (а.с. 177).

Рішенням Президії МТСБУ від 22 березня 2018 року затверджено граничну суму виплати потерпілим за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними з СК «Європейський страховий союз» в розмірі 6000 грн (а.с. 177)

МТСБУ 11 липня 2018 року прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування шкоди в розмірі 6000 грн та роз'яснено, що доплата буде провадитися, якщо ПрАТ «Європейський Страховий Союз» буде визнано у встановленому порядку банкрутом та коштів і майна страховика не вистачить для задоволення його вимог (а.с. 177).

Частково задовольняючи позов в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу в повному обсязі, в тому числі і за рахунок винної особи.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 п. 1) ст. 22 ч. 1 ст. 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що позивач як власник автомобіля, який постраждав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року (далі Закон N 1961-IV) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 вказаного Закону № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з

місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 цього ж Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 4061 від 12 жовтня 2017 року виключено Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» з Державного реєстру фінансових установ у зв'язку з анулюванням ліцензій Товариства на провадження страхової діяльності. Анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, видане Товариству.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III здійснення страхової діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Сумський підрозділ ПрАТ «Європейський страховий союз» в Сумському регіоні відсутній за відповідною адресою, місцезнаходження його позивачу невідоме. 01 вересня 2017 року позивачем було подано скаргу про порушення вимог законодавства про страхування до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Як повідомила Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у листі від 03 жовтня 2017 року за № 7829/13-12, комісією 29 серпня 2017 року прийнято рішення про анулювання ліцензії на провадження страхованої діяльності ПрАТ «Європейський страховий союз». Після цього, 28 вересня 2017 року позивач звернулась з приводу відшкодування шкоди до МТСБУ. З листа МТСБУ від 11 липня 2018 року вбачається, що Президією МТСБУ затверджено граничну суму виплати, у тому числі позивачу, у розмірі 6000 грн (а.с. 177).

Таким чином у зв'язку з анулюванням ліцензії страхової компанії ПрАТ «Європейський Страховий Союз», з якою у відповідача було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, позивач не має можливості отримати відшкодування майнової шкоди у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу від страховика в повному обсязі у встановлені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки.

Крім того, положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування страховиком витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Водночас ч. 2 ст. 1192 ЦК України визначено: розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 певна зношеність пошкодженої речі за позовами про відшкодування шкоди враховується лише у тому випадку, коли для відновлення попереднього стану речі були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускають взамін знятих із виробництва однорідних виробів. Зношеність пошкодженого майна враховується також у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що право позивача на отримання повного відшкодування збитків, завданих пошкодженням належного їй транспортного засобу підлягає захисту шляхом стягнення з винної особи різниці між фактичним розміром шкоди і граничною сумою виплати, здійсненною МТСБУ у зв'язку з анулюванням ліцензії страхової компанії ПрАТ «Європейський Страховий Союз».

Судом першої інстанції також встановлено, що внаслідок дій відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна, відсутністю транспортного засобу та можливості користуватися ним.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд керувався положеннями статей 23, 1167 ЦК України, з урахуванням характеру й обсягу страждань, яких зазнала позивач, стану здоров'я відповідача, який має другу групу інвалідності, а також виходячи з вимог розумності і справедливості, що відповідає роз'ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4. Підстав для зменшення, визначеного судом розміру моральної шкоди, колегія суддів не вбачає.

У той же час, ухвалюючи оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач в силу пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи (а.с. 45), у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення з нього на користь позивача судового збору у розмірі 478 грн 12 коп.

Ураховуючи вищезазначене, рішення суду першої інстанції в зазначеній частині необхідно змінити, компенсувавши позивачу за рахунок держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 478 грн 12 коп. у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, про що йдеться у частині 6 статті 141 ЦПК України.

У той же час, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в іншій оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для зміни чи скасування ухваленого рішення в іншій частині.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.4; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє через представника ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2018 року в даній справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору змінити.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 478 грн 12 коп. у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій оскаржуваній частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 05 березня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко