Дата документу 05.11.2019 Справа № 336/7730/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/7730/18 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/2993/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2019 року у справі за позовом Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк», Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Запорізького обласного управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» звернулось до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 29 березня 2018 року о 10 годині 50 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автобуса «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої транспортні засоби пошкоджено, травмованих немає.

Відповідно до постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2018 року водія автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Між власником автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Запорізького обласного управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс серії АМ №1997366.

Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» користується автобусом «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 на підставі договору фінансового лізингу №45/2017/ЗОД-МСБ від 03 листопада 2017 року

На момент дорожньо-транспортної пригоди «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту від 01.02.2018 року в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування.

Для відновлення автобуса ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було виплачено страхове відшкодування відповідно до рахунку-фактури №А-00000095 від 06 травня 2018 року ФОП ОСОБА_3 в сумі 95 538,87 грн.

На суму отриманого страхового відшкодування ФОП ОСОБА_3 було здійснено частковий ремонт автобусу «МАЗ».

Запорізьким комунальним підприємством міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» було придбано вітрове скло та оплачено рахунок №928 від 16 жовтня 2018 року на підставі платіжного доручення №9556 від 18 жовтня 2018 року в сумі 22 700 грн.

З метою отримання невідшкодованої суми страхового відшкодування було подано заяву про страхове відшкодування до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», проте отримано відмову із зазначенням про те, що страхове відшкодування в розмірі 61 912,57 грн., яке визначено відповідно до звіту авто товарознавчого дослідження №31 від 05 липня 2018 року, проведеного автотоварознавцем ОСОБА_4 буде сплачена на користь ПрАТ «СК Арсенал Страхування».

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 205 від 11 жовтня 2018 року суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 розмір матеріальної шкоди з урахуванням втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 115 656,45 грн. становить 231 312,90 грн.

Вважало, що своїми протиправними діями ОСОБА_1 завдав матеріальної шкоди Запорізькому комунальному підприємству міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на загальну суму 233 312,90 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту в сумі 115 656,45 грн., величини втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 115 656,45 грн., витрат на проведення експертного дослідження в сумі 2000,00 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 137 774,03 грн.

На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 137 774,03 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2066,61 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» матеріальну шкоду на загальну суму 137 774,03 грн., а також стягнуто судовий збір у сумі 2066,61 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що при проведенні ремонтних робіт здійснено заміну пошкоджених деталей на суму 96 461 грн., тому підстав для стягнення втрати товарної вартості КТЗ не має, позивачу було відшкодовано всі збитки окрім суми франшизи, та, посилаючись на невідповідність звіту №400 від 19 жовтня 2018 року вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, просить скасувати рішення суду та позов задовольнити частково, стягнувши з нього на користь позивача 20 007,73 грн. суми франшизи.

Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що низка запчастин потребувала фарбування після проведення відновлювального ремонту, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку, з відповідача підлягає стягненню витрати на проведення автотоварознавчого дослідження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 263 ЦПК України і оцінив всі надані сторонами докази на ґрунті всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього їх дослідження, а також оцінив належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відобразив в рішенні результати оцінки доказів.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 29 березня 2018 року о 10 годині 50 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автобуса МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої транспортні засоби пошкоджено.

Відповідно до постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 08.05.2018 у справі № 323/1007/18 водія автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с.47).

Між власником автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Запорізького обласного управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АМ № 1997366).

Автобус МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є АБ «Укргазбанк», знаходиться у користуванні Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на підставі Договору фінансового лізингу № 45/2017/ЗОД-МСБ від 03.11.2017 та тимчасового реєстраційного талону серії ДХХ НОМЕР_4 (т. 1 а.с.79-90).

Згідно з п. 4.10. Договору фінансового лізингу № 45/2017/ЗОД-МСБ від 03.11.2017 року, якщо сума страхового відшкодування, отримана від страхової компанії, є меншою за розмір зобов`язань Лізингоодержувача, який передбачений п.10.1.2 цього Договору, Лізингоодержувач (підприємство «Запоріжелектротранс») зобов`язаний за власний кошт виконати ту частину зобов`язань, що не покривається страховим відшкодуванням.

З метою отримання невідшкодованої суми страхового відшкодування, Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» звернулось із заявою до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», та отримало відмову у виплаті страхового відшкодування з повідомленням про те, що страхове відшкодування в сумі 61 912,57 грн., розраховане відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження № 31 від 05.07.2018 року, спеціаліста - автотоварознавця ОСОБА_4 буде сплачено на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до положень ст.993 ЦК України (т. 1 а.с.30).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною 1 статті 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автобус «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту № 0047/18-Т/Ц7 від 01.02.2018 року в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (т. 1 а.с.91-95).

Відповідно до умов зазначеного Договору страхування розмір франшизи становить 0,5 % від страхової суми транспортного засобу (0,5% х 4 001 545,75 грн. = 20 007,73 грн.).

Пунктом 28.3.11 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 0047/18-Т/Ц7 від 01.02.2018 року визначено, що страховик не відшкодовує втрату товарної вартості транспортного засобу.

За змістом рахунку-фактури № А-00000095 від 06.05.2018 року ФОП ОСОБА_3 , який здійснював ремонт транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автобусу МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 115 546,60 грн. (т. 1 а.с.98).

Матеріалами справи підтверджено, що страхове відшкодування в сумі 95 538,87 грн. (за виключенням суми франшизи в розмірі 20 007,73 грн.) було виплачено ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на рахунок ФОП ОСОБА_3 для відновлення автобусу «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Судом також встановлено та не спростовано сторонами, що ФОП ОСОБА_3 на суму отриманого страхового відшкодування 95 538,87 грн. було здійснено частковий ремонт автобусу МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Факт оплати позивачем рахунку по замовленню № 928 від 16.10.2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОФІ ЛТД» в сумі 22 700,00 грн. для придбання та встановлення вітрового скла на автобус «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підтверджується рахунком на оплату та платіжним дорученням № 9556 від 18.10.2018 року (т. 1 а.с.32, 104).

Відповідно до Звіту спеціаліста автотоварознавця ОСОБА_5 №400 розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автобуса «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 231 312,90 грн., та складається з вартості відновлювального ремонту в сумі 115 656,45 грн., величини втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 115 656,45 грн. (а.с.37-52).

За проведення оцінки підприємством «Запоріжелектротранс» було сплачено 2000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9544 від 18.10.2018 року.

З огляду на встановлені обставини справи, висновок суду про наявність підстав для задоволення позову Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам Закону та матеріалам справи.

Довід апеляційної скарги про безпідставне задоволення судом позову в частині стягнення величини втрати товарної вартості колегія суддів вважає неприйнятним з огляду на таке.

Визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження транспортного засобу, здійснюється із застосуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика), відповідно до законів України «Про судову експертизу» та «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт "е").

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано сторонами, що низка запчастин потребувала фарбування після проведення відновлювального ремонту (панель передка верхня, панель передка нижня, панель передка ліва, панель передка права, панель рами вітрового вікна, каркасна частина передка (т. 1 а.с.27).

Суд першої інстанції вірно зазначив у рішенні, що відповідно до ч. 2 п.п. є) п. 8.6.2 Методики, якщо, крім зазначених складників, пошкоджені складові кузова та оперення, розрахунок величини втрати товарної вартості повинен ураховувати всі пошкодження складників у комплексі.

Згідно зі Звітом спеціаліста автотоварознавця ОСОБА_5 величина втрати товарної вартості розрахована відповідно до п. 8.6.3 Методики та дорівнює вартості відновлювального ремонту, оскільки відношення вартості відновлювального ремонту до ринкової вартості КТЗ (А) має значення до 0,03(А = 115 656,45 : 3881499,38 = 0,0298) (т. 1 а.с.40 зворот.).

Відповідачем не надано доказів на підтвердження заперечень щодо розміру заподіяної шкоди, що є його обов`язком в розумінні положень ст.81 ЦПК України, будь-яких клопотань щодо проведення судової експертизи відповідач не заявляв ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій.

Не заслуговує на увагу посилання апеляційної скарги на Звіт №31 від 05 липня 2018 року, проведений автотоварознавцем ОСОБА_4 , оскільки зазначений письмовий доказ в матеріалах справи відсутній.

Заява представника відповідача Бредіхіна Ю.Ю. про витребування Звіту №31 від 05 липня 2018 року, проведеного автотоварознавцем ОСОБА_4 , яка подана 18 липня 2019 року, після спливу майже 5 місяців після надходження відзиву на позовну заяву, не містить: причин, з яких доказ не може бути поданий в зазначений ч.3 ст.83 ЦПК України строк, вжитих особою, яка подає клопотання, заходів для отримання цього доказу самостійно, доказів вжиття таких заходів та/або причин неможливості самостійного отримання (т. 1 а.с.219-220).

Крім того, як вбачається з пояснень третьої особи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.161-162), Звіт №31 від 05 липня 2018 року здійснено з метою виконання у майбутньому вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», яка виплатила позивачу страхове відшкодування за заподіяну відповідачем шкоду на підставі положень ст.993 ЦК України, яка не регулює правовідносини між сторонами цієї справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2019 року у цій справі залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: