Справа № 648/3936/18
Провадження № 2/648/277/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Кусік І.В.,

за участю:

секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що відповідно до договору довічного утримання від 07.09.2011 року їй на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1. 03.12.2014 року Білозерським районним судом Херсонської області було винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Після розірвання шлюбу відповідач вигнав позивача з дому, змінив замки від вхідних дверей квартири та відмовлявся впускати ОСОБА_4 до квартири. 25.01.2016 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області спірна квартира та земельна ділянка по вул. Першотравневій, 9-б в с. Дарївка Білозерського району Херсонської області були поділені між сторонами на рівні частини. Так позивач стала співвласником 1/2 частини квартири. За цією адресою вона зареєстрована з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після винесення Білозерським районним судом Херсонської області рішення від 27.10.2016 року № 648/3201/16-ц про визначення порядку користування квартирою, відповідач відмовляється спускати позивача та її сина до квартири, змінивши замки вхідної двері. Підтвердженням даних фактів є численні звернення позивача до правоохоронних органів. На сьогоднішній день ОСОБА_4 та її син не мають постійного місця проживання або іншого житла та вимушені постійно переходити від одних знайомих до інших.

На підставі вищевикладеного, позивач вказує, що вона має право на рівних правах з відповідачем користуватися житловою квартирою № 15, що в будинку № 169 по вул. Жовтневій в с. Дарївка Білозерського району Херсонської області і тому просить суд зобовязати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні квартирою, вселити її з сином ОСОБА_6 до даної квартири та передати ключі від квартири. Судові витрати просила стягнути з відповідача.

В судовому засіданні:

Позивач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законодавством порядку, заяв та клопотань суду не надала.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні позову. Суду пояснив, що позивач вказує як перешкоди в користуванні житлом те, що відповідач змінив замки на вхідних дверях та не впускає її з сином до помешкання. Доказами здійснення відповідачем перешкод позивачу в користуванні спірною квартирою представник позивача вважає численні звернення позивача до правоохоронних органів. Додатково вказав, що йому не відомо чи передавалися відповідачем ключі його довірительниці.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законодавством порядку, відзиву, заяв та клопотань суду не надав.

Представник відповідача вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, а отже й такими, що не підлягають задоволенню. Суду пояснив, що ОСОБА_5 проживає у спірній квартирі разом із їх з позивачем сином, жодних перешкод позивачу у користуванні квартирою він не чинить, а ключі від квартири ОСОБА_4 були передані ще у 2014 року. Заявлені вимоги вважає недоведеними належними доказами та просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Наголосив, що між сторонами склалися неприязні стосунки, зокрема через невиконання позивачем рішенням суду про стягнення з неї на користь відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини, тому ОСОБА_4 будь-яким способом намагається дошкулити відповідачу, навіть за надуманими приводами.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до договору довічного утримання від 07.09.2011 року, ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав № 31328995від 16.09.2011 року, позивачу на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1.

03.12.2014 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області шлюб між сторонами було розірвано.

25.01.2016 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області спірна квартира та земельна ділянка по вул. Першотравневій, 9-б в с. Дарївка Білозерського району Херсонської області були поділені між сторонами на рівні частини та виділено сторонам у власність сторін по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 та по 1/2 частині земельної ділянки по вул. Першотравневій, 9-б в с. Дарївка Білозерського району Херсонської області.

27.10.2016 року Білозерським районним судом Херсонської області було задоволено позов ОСОБА_5 та встановлено порядок користування квартирою № 15 в будинку № 169 по вул. Жовтневій в с. Дарївка Білозерського району Херсонської області та виділено: у користування позивача - жилу кімнату площею 9,7 кв.м.; у користування відповідача - жилу кімнату площею 13,6 кв.м.; в загальне користування співвласників квартири залишено кухню площею 6,9 кв.м., санвузол площею 3,0 кв.м. та коридор площею 5,7 кв.м.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст.ст. 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник позивача наголосив, що перешкодами, які відповідач чинить позивачу, є зміна відповідачем замків в квартирі та не допуск позивача до помешкання, при цьому, основними доказами вчинення відповідачем перешкод ОСОБА_4 у користуванні належною їй частиною квартири він вважає висновки правоохоронних органів за зверненнями позивача.

Як вбачається висновку за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 22.10.2014 року у журналі ЖЄО за № 5400 за повідомленням ОСОБА_5, між подружжям ОСОБА_5 виник конфлікт, в ході якого заявниця покинула місце проживання та подала документи на розлучення. Подальшу перевірку факту, викладеного в повідомлені гр. ОСОБА_5 припинено, а матеріали перевірки списано до справи ОСОБА_7

Згідно висновку за повідомленням від гр. ОСОБА_5 за фактом сварки від 26.11.2014 року, ДІМ ДВМ ОСОБА_7 РВУ МВС України встановлено, що заявниця просить прийняти міри до свого чоловіка, який самовільно змінив замки вхідних дверей до квартири та не впускає її. В ході проведення подальшої перевірки ОСОБА_5 повернув заявниці ключі від квартири, оскільки справу про розлучення не було вирішено судом по суті.

Висновком за повідомленням від ОСОБА_5 від 26.11.2014 року встановлено, що заявниця просить прийняти міри до свого чоловіка, який самовільно розпоряджається особистими речами заявниці та погрожує фізичною розправою. Також було встановлено, що жодні речі не було розподілено законним шляхом у судовому порядку. Подальшу перевірку факту припинено.

Згідно висновку за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 04.02.2015 року у журналі ЄО за № 541 від 06.02.2015 року, встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо того з ким буде проживати їх малолітня дитина, подальшу перевірку фактів закінчено, матеріали списано у справу.

Висновом за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 14.03.2018 року до журналу ЄО під 1693 за повідомленням гр. ОСОБА_4 по факту сварки встановлено, що між сторонами наявний конфлікт, в даній події виявлено відсутність ознак кримінального чи адміністративного правопорушення, подальшу перевірку закінчено.

Відповідно до висновку за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 08.07.2018 року до журналу ЄО під № 4757 за повідомленням ОСОБА_4, яке є по факту - користування спільним майном, встановлено, що заявниця просить вжити заходів до колишнього чоловіка, який не впускає її до спільної квартири. З урахуванням того, що обставини встановлені перевіркою не містять складу будь-якого кримінального правопорушення, подальшу перевірку за даним фактом закінчено.

Згідно висновку за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 10.07.2018 року до журналу ЄО під № 4810 за повідомленням гр. ОСОБА_4, яке по факту - погроз фізичною розправою встановлено, що заявниця просить вжити заходів до колишнього чоловіка, який погрожує фізичною розправою без погрози вбивством. Погрози здійснювалися по телефону з приводу користування спільним майном. З ОСОБА_5 проведено профілактичну бесіду. У завязку з тим, що встановлені перевіркою обставини не становлять будь-якого кримінального правопорушення, подальшу перевірку закінчено.

Таким чином, оцінюючи висновки Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області, на які представник позивача вказує як на основні докази вчинення відповідачем перешкод ОСОБА_4 у користуванні спірною квартирою (зміна замків на вхідних дверях та не допуск до помешкання), суд дійшов висновку, що з наданих матеріалів вбачається наявність конфлікту між сторонами, що ними і не спростовується. Встановлених фактів того, що ОСОБА_5 дійсно чинить перешкоди позивачу у користуванні майном висновки не містять. Будь-яких даних про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за вказаними заявами суду на надано. При цьому, твердження позивача про те, що відповідач змінив ключі від вхідних дверей квартири і не впускає її до помешкання та відповідна вимога ОСОБА_4 про передачу їй ключів, спростовується висновком ДІМ ДВМ ОСОБА_7 РВУ МВС України в Херсонській області від 26.11.2014 року, яким встановлено, що ОСОБА_5 повернув заявниці ключі від квартири. На цьому факті наголосив і представник відповідача. Представник позивача не зміг пояснити суду чи наявні у позивача ключі від спірної квартири, чи повертав відповідач ключі ОСОБА_4

Як вбачається з долученої позивачем довідки Дарївської сільської ради № 1298 від 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_4 дійсно перебуває на реєстраційному обліку та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та має такий склад сімї: син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, колишній чоловік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5

В матеріалах справи наявна довідка Дарївської сільської ради № 02-21/698 від 29 грудня 2018 року, згідно якої ОСОБА_4 дійсно перебуває на реєстраційному обліку та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому, в довідці наявний допис про те, що ОСОБА_4 фактично не проживає за вказаною адресою.

Суд бере до уваги той факт, що згідно ст. 175 ч.3 п. 2 ЦПК України позовна заява повинна містити в тому числі місце проживання чи перебування (для фізичних осіб). Як вказано в позовній заяві, ОСОБА_4 проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 75 0, направленого позивачу за вказаною нею в позові адресою, ОСОБА_4 особисто отримала судову повістку, що разом із наданою позивачем довідкою Дарївської сільської ради № 02-21/698 від 29 грудня 2018 року підтверджує факт того, що позивач перебуває в спірній квартирі та отримує за вказаною адресою кореспонденцію, що спростовує твердження позивача про відсутність у неї доступу до спірного помешкання.

Таким чином, аналізуючи всі надані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів того, що відповідач чинить ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою № 15 в будинку № 169 по вул. Жовтневій в с. Дарївка Білозерського району Херсонської області позивачем не надано, а судом не встановлено. Неможливість вселення та проживання позивача в спірній квартирі, спростовується наданою позивачем довідкою Дарївської сільської ради (а.с.16) та зазначенням позивачем місцем свого проживання/перебування в позові саме адреси спірної квартири, за якою вона особисто отримує поштову кореспонденцію (а.с. 36, 41), що в своїй сукупності свідчить по факт того, що позивач має доступ до спірного помешкання. Факт вчинення відповідачем перешкод позивачу шляхом ненадання ключів від будинку, спростовується висновком за повідомленням від гр. ОСОБА_5 (а.с. 10). Тож, зважаючи на вищевикладене, оцінивши та дослідивши всі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не доведені, а отже у суду немає підтсав для їх задоволення.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 10, 12, 13, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 391 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_3) відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_5 (АДРЕСА_3) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 26 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Кусік І.В.