Провадження №22-ц/812/187/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року м. Миколаїв

справа № 469/1681/17

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Базовкіної Т.М., Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області, ухвалене 23 жовтня 2018 року під головуванням судді Гапоненко Н.О., у приміщенні цього суду, повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ) правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 10 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідно до умов цього Договору він складається з заяви позичальника, Умов надання та правил банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов'язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що станом на 31 жовтня 2017 року складає 11613грн.90коп., з яких: 1082грн.12коп. - заборгованість за кредитом; 9502грн.55коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина), 529грн.23коп. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів і порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Належно повідомлений про час і місце розгляду справи позивач в судове засідання не з'явився.

Конверти із апеляційною скаргою та судовими повістками направлені відповідачу за адресою реєстрації місця проживання повернулись до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Інших адрес місця проживання чи реєстрації ОСОБА_1 в матеріалах справи не значиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в зв'язку з його недоведеністю, суд виходив із того, що позивач не надав доказів укладання між ним і відповідачем кредитного договору.

З таким висновком колегія суддів не може погодитися.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за яким останній отримав кредитний ліміт коштів в розмірі 1600 грн. 00 коп., з кінцевим терміном їх повернення, що відповідає строку дії картки (січень 2016 року) під 30% річних, а також зі сплатою комісії та пені за Умовами кредитування (а.с.8-31).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що укладено між ним та банком, та підтверджено його підписом у заяві (а.с.6).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11 , ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тому, підписавши 10 грудня 2012 року заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Таким чином, висновок суду щодо відсутності доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору є помилковим та спростовується як письмовими матеріалами справи, у яких міститься анкета-заява, витяг з особового рахунку, дані про отриману картку, за якою він використовував кредитні кошти, надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом позивача від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити збільшити чи анулювати) кредитний ліміт.

Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.12.6; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову - п. 2.1.1.7.6.

На виконання вищевказаних умов кредитного договору позивач передав відповідачу кредитну картку і той користувався кредитними коштами,

Отже, у межах строку кредитування - по 31 січня 2016 року (строк дії картки) ОСОБА_1 мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у передбачений договором строк.

Однак, згідно наданого Банком розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 в порушення взятих на себе зобов'язань відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі погашав заборгованість, останній платіж на погашення кредитної заборгованості був ним зроблений 27 січня 2015 року (а.с. 4-5, 67-69).

Розмір заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 1082грн.12коп.

Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056? ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056? ЦК України). Кредитодавець зобов'язаний повідомити позичальника.

Із змісту пунктів 1.3.2.3 та 1.3.2.9 Умов та правил надання банківських послуг (що діяли на час виникнення спірних відносин) убачається, що банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, про що зобов'язаний проінформувати позичальника за сім днів до введення змін будь-яким способом, в тому числі при наданні витягу з карткового рахунку або за допомогою СМС-повідомленням. Якщо протягом 7 днів банк не отримав від позичальника повідомлення про незгоду зі змінами, то вважається, що він приймає нові умови надання банківських послуг.

З наявних в матеріалах справи копій наказів ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на час укладання кредитного договору діяла базова процентна ставка по кредиту 2,5% в місяць або 30% на рік.

В період дії кредитного договору Банком було збільшено процентну ставку починаючи з 1 вересня 2014 р. до 34,8% річних, а з 1 квітня 2015 р. до 43.20% річних, що потягло збільшення загального розміру заборгованості як за тілом кредиту так і за відсотками.

Відомостей щодо повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки Банком надано не було, а тому при розрахунку процентів за користування кредитом треба виходити з процентної ставки 30 % річних.

За висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Заборгованість по процентам за користування кредитом у відповідача виникла з 31 жовтня 2014 року. Отже розмір заборгованості по процентам за користування кредитом слід рахувати з 31 жовтня 2014 року по 31 січня 2016 року (строк дії картки), тобто за 457 днів. 1082 грн. 12 коп. (заборгованість по процентам) х 30% / 360 днів = 0 грн. 90 коп. в день х 457 днів = 411 грн. 30 коп. + 134 грн. 13 коп. (проценти станом на вихід на прострочку) = 545 грн. 43 коп. - 70 грн. 00 коп. (погашення за цей період) = 475 грн. 43 коп.

Таким чином розмір заборгованості по процентам, що підлягає стягненню з позивача, становить 475 грн. 43 коп.

Пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.17, 30) передбачена сплата штрафів за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту та процентами, колегія суддів вважає за необхідне стягнути штраф в розмірі 577грн.87коп. (500 грн. (фіксована частина) +77 грн. 87 коп. (процентна складова).

Отже, всього з позичальника ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 2127 грн. 55 коп. загальної суми заборгованості, яка складається з: 1082грн.12коп. заборгованості за кредитом, 475 грн. 43 коп. заборгованості за процентами та 577грн.87коп. штрафу.

За таких обставин, заочне рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанціях в загальному розмірі 735 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 2135 грн. 42 коп. (дві тисячі сто тридцять п'ять гривень сорок дві копійки), яка складається з 1082 грн. 12 коп. заборгованості за кредитом, 475грн. 43 коп. заборгованості за процентами, 577 грн. 87 коп. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 735грн.20коп. (сімсот тридцять п'ять гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В Коломієць

Судді: Т.М. Базовкіна

О.О. Данилова

Повний текст постанови складено 1 березня 2019 року.