ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 листопада 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/835/19

Головуючий у першій інстанції Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/960/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: виконуюча обов`язки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня №1» Чернігівської міської ради Стремецька Лілія Миколаївна, Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська міська лікарня №1» Чернігівської міської ради

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Тавлуй Олександр Федорович

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконуючої обов`язки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня №1» Чернігівської міської ради Стремецької Лілії Миколаївни, Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня №1» Чернігівської міської ради про поновлення на роботі за основним місцем роботи та про поновлення на роботі за сумісництвом (суддя Цибенко І.В.), ухвалене о 08 год. 24 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 03 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив поновити його на роботі на посаді дільничного терапевта поліклініки №1 Чернігівської міської лікарні №1. Також ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив поновити його на роботі на посаді терапевта лікаря приймального відділення Чернігівської міської лікарні №1 (0,25 посади за сумісництвом).

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 лютого 2019 року зазначені позови об`єднано в одне провадження.

Позови мотивовані незаконністю наказів №155 від 27.06.2018 року, №7-ос від 23 січня 2019 року і №1-к від 02.01.2019 року.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що застосування до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді догани та звільнення відбулось з дотриманням норм трудового законодавства. Також судом встановлено, що ОСОБА_1 було надано 0,25 ставки лікаря-терапевта дільничного відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню за сумісництвом на тимчасовій основі на час відсутності основного працівника. В зв`язку з прийняттям на посаду основного працівника лікарі-сумісники були звільнені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду і задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано ступінь тяжкості заподіяної позивачем шкоди і його попередня робота. Позивач вказує, що роботодавцем були порушені правила застосування дисциплінарних стягнень, а саме: ст.47 , 148, 149 КЗпП України. Також ОСОБА_1 посилається на неможливість застосування двох дисциплінарних стягнень до одного порушення трудової дисципліни. За доводами позивача, він не мав права надавати медичну допомогу ОСОБА_2 ні територіально, ні за декларацією, а інформацію, викладену у доповідних записках, ОСОБА_1 вважає наклепом. Позивач вказує, що судом не було допитано свідків. Крім того, ОСОБА_1 посилається, що суд першої інстанції не перевірив, чи дійсно ОСОБА_3 став працювати основним працівником на посаді, яку обіймав позивач на 0,25 ставки.

У відзиві на апеляційну скаргу в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня №1» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач вказує, що ОСОБА_1 постійно не виконував свої функціональні обов`язки, порушував трудову дисципліну, про що свідчать постійні скарги пацієнтів та доповідні від персоналу лікарні. Також відповідач посилається, що звільнення позивача із суміщуваної роботи відповідно до ст.43-1 КЗпП України відбулося з дотриманням чинного законодавства, оскільки на посаду лікаря-терапевта дільничного відділення було прийнято основного працівника.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст.268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 з 25 вересня 1997 року працює в Чернігівській міській лікарні №1, яку згодом перейменовано на Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська міська лікарня №1». 16 квітня 2018 року позивача було переведено на посаду лікаря-терапевта дільничного відділення по наданню первинної допомоги населенню, з 18 червня 2015 року продовжує працювати на 0,25 вакантної посади лікаря-терапевта приймального відділення.

Наказом №180 від 30 липня 2018 року лікарю-терапевту ОСОБА_1 , який працює за сумісництвом в приймальному відділенні, за невиконання своїх функціональних обов`язків та порушення трудової дисципліни оголошено догану (а.с.65). Встановлено, що 29 липня 2018 року лікар залишив чергування в приймальному відділенні з 07.00 до 09.00 год.

Згідно наказу №198 від 29 серпня 2018 року лікарю-терапевту ОСОБА_1 , який працює за сумісництвом на 0,25 посади в приймальному відділенні, за неодноразове порушення трудової дисципліни, невиконання своїх функціональних обов`язків, порушення етики та деонтології оголошено догану (а.с.60).

Наказом №1-к від 02 січня 2019 року переведено ОСОБА_3 , лікаря-терапевта дільничного відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню, з 03 січня 2019 року на посаду лікаря-терапевта приймального відділення; звільнено ОСОБА_1 , лікаря-терапевта дільничного відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню, 02 січня 2019 року від сумісництва на 0,25 посади лікаря-терапевта приймального відділення, підстава: прийняття на посаду основного працівника, ст.43-1 КЗпП України (а.с.40).

Наказом №155 від 27 червня 2018 року Чернігівської міської лікарні №1 у зв`язку з недотриманням лікарем-терапевтом дільничним відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню ОСОБА_1 принципів медичної етики та деонтології, посадової інструкції оголошено догану (а.с.71).

Згідно наказу №7-ос від 23 січня 2019 року у зв`язку з недотриманням лікарем-терапевтом дільничного відділення по наданню первинної допомоги населенню ОСОБА_1 посадової інструкції та порушенням трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, що мало місце 14 січня 2019 року, ОСОБА_1 оголошено догану (а.с.2).

Наказом №19-к від 28 січня 2019 року звільнено ОСОБА_1 , лікаря-терапевта дільничного відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню, 28 січня 2019 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.3). Підстава: доповідна записка завідувача 1 поліклінічного відділення ОСОБА_4 .Г., копії наказів про оголошення догани ОСОБА_1 від 27.06.2018 року та 23.01.2019 року.

Вирішуючи питання наявності підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями статті 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 139 КЗпП Українив становлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Системний аналіз чинних норм трудового законодавства дає можливість зробити висновок, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.

Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем.

Строк та порядок застосування дисциплінарних стягнень регламентовано статтями 148, 149 КЗпП України.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема за пунктом 3 ст.40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Умовами для розірвання трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України є: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обов`язків повинно мати систематичний характер; 3) до працівника повинні були вже застосовуватись протягом року заходи дисциплінарного стягнення.

При застосуванні даної норми важливе значення має не кількість застосованих до працівника стягнень, а ступінь тяжкості проступку, заподіяна ним шкода та обставини, за яких вчинено правопорушення.

Таким чином, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які та коли проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Відповідно до посадової інструкції лікаря-терапевта дільничного 1 поліклінічного відділення ЧМЛ №1, затвердженої головним лікарем Чернігівської міської лікарні №1 01.07.2011 року, основним завданням лікаря терапевта дільничного є організація та здійснення діагностично-лікувального процесу по забезпеченню пацієнтів поліклінічного відділення лікувально-діагностичною допомогою у обсязі адекватно їх хворобливого стану.

Також пунктом 2.1 посадової інструкції лікаря-терапевта дільничного відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню Чернігівської міської лікарні №1 ЧМР, затвердженої в.о.головного лікаря Чернігівської міської лікарні №1 02.01.2018 року, встановлено, що основним завданням лікаря-терапевта дільничного відділення є: надання терапевтичної допомоги мешканцям терапевтичних дільниць, закріплених за територією обслуговування, а також швидку і невідкладну медичну допомогу хворим, незалежно від їх місця проживання, у випадках безпосереднього звернення при виникненні гострих станів, травм або отруєнь, а також працівникам закріплених установ, підприємств, закладів у обсязі адекватному їх хворобливому стану.

Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня №1», затверджених Протоколом №2 від 26.10.2018 року, працівники зобов`язані, зокрема додержуватись трудової дисципліни; утримуватись від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки; дотримуватись професійних обов`язків медичних працівників, зокрема щодо вимог професійної етики і деонтології.

Відповідно до п.п.2.24, 7.1-7.3 вказаних Правил трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку, зокрема систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або цими Правилами, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тягне за собою вжиття заходів дисциплінарного стягнення або громадського впливу. За порушення трудової дисципліни до працівника лікарні може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Звільнення в якості дисциплінарного покарання може бути застосовано за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку або іншими нормативно-правовими чи локальними актами, якщо до працівника раніше застосовували міри дисциплінарного або громадського впливу, за прогул (в тому числі за відсутність на роботі більше 3-х годин на протязі дня) без поважних причин, а також за появу на роботі в нетверезому стані, стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

За матеріалами справи встановлено, що за основним місцем роботи ОСОБА_1 (лікар-терапевт дільничного відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню) йому оголошено догану наказом №155 від 27 червня 2018 року. Підставою стала доповідна записка завідувача відділення загальної практики сімейної медицини, лікаря загальної практики сімейного лікаря відділення по наданню первинної допомоги населенню ОСОБА_5 від 19 червня 2018 року, згідно якої у лікаря ОСОБА_1 з 12.06.2018 року на лікарняному листку знаходився пацієнт ОСОБА_6 з діагнозом: ГРВІ, г.бронхіт, двобічна пневмонія? Зав.відділенням ОСОБА_5 попросила на огляд даного пацієнта, взяла його амбулаторну карту, рентгенологічний знімок легень, але ОСОБА_1 , зайшовши в кабінет зав.відділення, грубо, застосовуючи фізичну силу, вирвав з рук амбулаторну карту пацієнта та гучно кричав: «Я сам маю право продовжувати лікарняний лист до 10 днів», після чого вибіг у коридор і почав кричати, що його зав.відділенням ОСОБА_7 . ОСОБА_8 . «повна бездар і т.і.». Зазначене підтверджується також актом комісії у складі лікаря ЗПСМ ОСОБА_9 , сестри медичної старшої відділення ЗПСМ - ОСОБА_10 , сестри молодшої відділення ЗПСМ ОСОБА_11 (а.с.73).

Також позивачу оголошено догану наказом №7-ос від 23 січня 2019 року на підставі доповідної записки завідувача 1 поліклінічного відділення ОСОБА_12 Г. від 15 січня 2019 року, відповідно до якої 14 січня 2019 року лікар ОСОБА_1 зайшов в кабінет №1, де він працював у першу зміну, і почав кричати на лікаря ОСОБА_13 , яка працювала у вказаному кабінеті у другу зміну, ображав лікаря нецензурними словами, погрожував підняти на неї руку, зламав шухляду письмового стола, виганяв з кабінету, на зауваження зав.відділення не реагував, ображав нецензурними словами, на прохання вийти з кабінету вів себе ще більш неадекватно, у зв`язку з чим лікар ОСОБА_13 викликала наряд поліції. Прийом лікаря був зірваний, що викликало обурення пацієнтів (а.с.50-52).

15 січня 2019 року за розпорядженням в.о. головного лікаря ОСОБА_14 Л.М. по факту скарги сімейних лікарів та медсестер 1 кабінету 1 поліклінічного відділення було проведено перевірку викладених у скаргах фактів комісією, яка дійшла висновку, що лікар ОСОБА_1 становить загрозу для співробітників та пацієнтів (а.с.53). В Акті комісія відмітила, що агресивне поводження лікаря ОСОБА_1 до лікарів та медсестер, працюючих в першому кабінеті, не вперше, про що свідчать скарги працівників та доповідні записки головному лікарю.

25 січня 2019 року Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська міська лікарня №1» було складено Акт про те, що при виконанні своїх функціональних обов`язків ОСОБА_1 , лікар-терапевт дільничний відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню у період з червня 2018 року по січень 2019 року неодноразово порушував посадову інструкцію, правила внутрішнього трудового розпорядку, принципи медичної етики та деонтології (а.с.47). При цьому встановлено, що 18 січня 2019 року була безпідставна відмова позивача щодо огляду пацієнтки ОСОБА_2 , яка підписала з ним декларацію, в результаті чого це призвело до негативних наслідків, а саме погіршення стану здоров`я ОСОБА_2

Із наказом про звільнення №19-к від 28.01.2019 року позивача фактично ознайомлено 28 січня 2019 року, що підтверджується Актом від 28.01.2019 року (а.с.48). ОСОБА_1 ознайомлюватись під розпис в особовій картці працівника та наказом відмовився.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що звільненню позивача з посади лікаря-терапевта дільничного відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню передували дисциплінарні проступки, а саме: ОСОБА_1 було допущено систематичне порушення без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відтак звільнення відбулося на законних підставах. За кожне допущене позивачем порушення трудової дисципліни роботодавцем було застосовано одне стягнення догана, а за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків звільнення. При цьому роботодавцем було враховано наявність скарг від пацієнтів та лікарів і працівників поліклінічного відділення щодо агресивної поведінки лікаря ОСОБА_15 Ф.

Доводи ОСОБА_1 про порушення роботодавцем порядку і правил застосування дисциплінарних стягнення не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.

Так, актом від 28 січня 2019 року підтверджується факт отримання позивачем у день винесення наказу про звільнення своєї трудової книжки і ознайомлення з наказом про звільнення.

Винесення наказів про застосування до працівника дисциплінарних стягнень у вигляді догани відбувалося в межах місячного строку з дня виявлення проступку. При цьому ОСОБА_1 надавалися письмові пояснення з приводу допущених порушень.

Судом враховано ступінь тяжкості заподіяної шкоди, а саме, що безпідставна відмова лікаря щодо огляду пацієнтки ОСОБА_2 призвела до негативних наслідків погіршення стану здоров`я останньої. В матеріалах справи є декларація №0000-ЕРМ0-13К2, укладена між ОСОБА_2 і лікарем ОСОБА_1 (а.с.89). Відсутність підпису пацієнта на ній не може бути визнано достатньою підставою для відмови у наданні їй медичної допомоги. Так, відповідно до пункту 8 Розділу II Порядку вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.03.2018 №503, пацієнт має право на отримання медичних послуг, пов`язаних з первинною медичною допомогою (далі ПМД), у надавача ПМД з моменту подання йому Декларації та до її припинення. У відповідності до п/п 6, 7 п.3 вказаного Порядку у разі відсутності помилок у Декларації пацієнт підписує два примірники Декларації та надає їх уповноваженій особі. На двох примірниках уповноважена особа надавача ПМД проставляє відмітку з датою отримання такої Декларації надавачем ПМД та повертає один примірник пацієнту. Інший примірник Декларації залишається у надавача ПМД. Уповноважена особа надсилає Декларацію у встановленому законодавством порядку до електронної системи охорони здоров`я. На декларації, укладеній ОСОБА_2 , міститься дата її подання 09.07.2018, яка проставляється уповноваженою особою надавача ПМД після підписання пацієнтом. Таким чином, позивачем не надано доказів, що вказана декларація була укладена з порушенням норм чинного законодавства, а примірник, який залишився у лікаря, не був підписаний пацієнткою. Крім того, не виключається можливість повторної роздруківки лікарем декларації з електронної системи та подання саме такого примірника в якості доказу.

Крім того, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до Наказу №41 від 11 січня 2019 року Чернігівської міської лікарні №1 у зв`язку із підвищенням захворюваності населення на грип та гострі респіраторні вірусні інфекції в місті та згідно «Комплексного плану заходів по профілактиці грипу та ГРВІ в лікарні на 2018-2019рр» затверджено регламент і режим роботи на передепідемічний період, зокрема переведено заклад охорони здоров`я на 7-денний робочий тиждень, розроблено змінні графіки роботи персоналу, забезпечено на час епідемії ізольований прийом хворих з підвищеною температурою. З викладеного вбачається, що станом на момент звернення ОСОБА_2 за лікарською допомогою до позивача не виключалася можливість відкриття лікарняного одним лікарем (в окремому кабінеті для ізольованого прийому хворих з підвищеною температурою) і подальше звернення хворого до свого лікуючого лікаря для продовження або закриття лікарняного.

У суді апеляційної інстанції відповідачем надано копію амбулаторної картки ОСОБА_2 , згідно якої пацієнтка зверталася до сімейного лікаря ОСОБА_16 15 січня 2019 року з ознаками ГРВІ. Пацієнтці було відкрито лікарняний листок за № 982869 і призначено явку до лікаря 18 січня 2019 року. Оскільки сімейний лікар ОСОБА_16 не була лікуючим лікарем пацієнтки, остання правомірно звернулася з питань подальшого лікування до лікаря ОСОБА_1 , з яким підписала декларацію.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 , що він не мав права надавати медичну допомогу ОСОБА_2 , є безпідставними.

Посилання позивача на те, що накази про оголошення доган є сфальсифікованими, жодними доказами не підтверджено.

Доводи ОСОБА_1 , що судом першої інстанції не були заслухані зав.поліклініки №1 ОСОБА_17 , свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про допит вказаних осіб в якості свідків. Такого клопотання не було заявлено і в суді апеляційної інстанції.

У судовому засіданні Чернігівського апеляційного суду за клопотанням ОСОБА_23 О ОСОБА_24 Ф. було заслухано свідка ОСОБА_25 Проте, показання зазначеного свідка не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки свідчення свідка були суперечливими та в ході пояснень було з`ясовано про особисті відносини позивач та свідка.

Також є необґрунтованими посилання позивача на безпідставність заяви співробітників відділення по наданню ПМД ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , оскільки факт виникнення конфліктної ситуації, в тому числі, підтверджується копією довідки з травмпункту, згідно з якою ОСОБА_1 12 січня 2019 року отримав виробничу травму (а.с.88).

Висновки позивача, що завідуюча відділенням загальної практики сімейної медицини ОСОБА_5 не має прямого стосунку до його посади і не мала права контролювати листки непрацездатності, які видавав позивач, є помиковими. Так, відповідно до Розділу 7 посадової інструкції лікаря-терпапевта дільничного 1 поліклінічного відділення лікар-терапевт дільничний підпорядкований: лінійно - головному лікарю; функціонально завідувачу I пол.відділення, завідувачу терапевтичного відділення I п/в (а.с.153). Згідно наказу від №135 від 31.05.2018 року Чернігівської міської лікарні №1 у зв`язку з щорічною відпусткою завідувача терапевтичного відділення, лікаря-терапевта відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню ОСОБА_22 призначено ОСОБА_5 , завідувача відділення загальної практики- сімейної медицини відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню з 31.05.2018 по 15.06.2018 року відповідальною особою за організацію роботи у терапевтичному відділенні відділення по наданню первинної медичної допомоги населенню (I поліклінічне відділення, пр-т Миру, 36) з правом підпису всіх необхідних документів, на період щорічної відпустки ОСОБА_22 .

Колегія суддів апеляційного суду також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення позивача на роботі на посаді терапевта лікаря приймального відділення Чернігівської міської лікарні №1 (0,25 посади за сумісництвом).

Так, відповідно до ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається, зокрема у випадку звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником.

За матеріалами справи встановлено, що з 03.01.2019 року на основне місце на посаду лікаря-терапевта приймального відділення переведено ОСОБА_3 на підставі його заяви. Оскільки на посаду, яку займав позивач на 0,25 ставки за сумісництвом, було прийнято основного працівника, звільнення ОСОБА_1 із вказаної посади відбулося на підставі вимог чинного законодавства. Доводи позивача щодо відсутності підстав для його звільнення від сумісництва жодними доказами не підтверджено, наказ №1-к від 02.01.2019 року незаконним не визнано і не скасовано.

Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2019 року.

Головуючий: Судді: