П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Київ

Справа № 755/7388/17

Провадження: № 22-ц/824/3509/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року, постановлену під головуванням судді Яровенко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше лізінг Україна» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше лізінг Україна» (далі - ТОВ «Порше лізінг Україна») про захист прав споживача.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалою Апеляційного суд м. Києва від 27 липня 2017 року було задоволено частково апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, скасовано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року було повторно залишено позовну заяву ОСОБА_2 без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відкриття провадження в справі. Зазначає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_2 ухвалою від 04 серпня 2017 року, суд першої інстанції виходив із того, що перелік пільг щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях регламентований ст. 5 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним по відношенню до Закону України «Про захист прав споживачів». Вказаною нормою Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за подання позовної заяви, пов'язаної з порушенням їхніх прав. Таким чином, ОСОБА_2 мав сплатити за подання позовної заяви судовий збір в сумі 8000 грн.

Оскільки ОСОБА_2 не було сплачено судового збору, суд відповідно ухвалою від 22 серпня 2017 року визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу.

Колегія суддів вважає, що вказана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви на час звернення з позовом ОСОБА_2 були визначені ст. 119 ЦПК України.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України у відповідній редакції було встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регламентовано Законом України «Про судовий збір».

Пільги при сплаті судового збору визначені ст. 5 вказаного Закону. Зазначеною нормою не передбачено пільг для сплати судового збору за позовами про захист прав споживачів.

Проте, в Законі України «Про захист прав споживачів» не зазначено, що перелік пільг, визначений ст. 5 є вичерпним.

Водночас ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Верховний Суд, проаналізувавши норми Законів «Про судовий збір» та «Про захист прав споживачів», дійшов висновку, що сама по собі відсутність категорії споживачів у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що вони не мають такої пільги, оскільки її встановлено спеціальним щодо споживачів Законом. Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист пав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву ОСОБА_2, посилаючись на те, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за подання позовної заяви, а в подальшому її повернув.

Відповідно, ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року підлягає скасуванню з направленням справи за позовною заявою ОСОБА_2 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль