Справа № 426/62/19
РІШЕННЯ

іменем України

27 лютого 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Попової О.М.

за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Білокуракинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту постійного проживання з її чоловіком, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 та перебування на утриманні чоловіка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що вона та ОСОБА_2 з 12 січня 2008 року перебували у шлюбі. Вона з чоловіком прожила разом з 2008 року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4, вони разом вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_4, місце його смерті м. Перевальськ, Перевальський район, Луганська область, про що рішенням Сватівського районного суду від 07 червня 2018 року встановлено факт смерті. Нею було отримане свідоцтво про смерть від 08 червня 2018 року, видане Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Вона довгий час перебувала на утриманні чоловіка, а тепер втратила основне джерело для існування після його смерті. Після смерті чоловіка вона звернулась до Сватівського відділення Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак інспектор пояснила, що вона має право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50%від пенсії померлого та їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком на момент його смерті. За місцем проживання вона зібрала документи, що підтверджують факт спільного проживання, але, так як вони складені на тимчасово неконтрольованій території України в місті Перевальськ, орган пенсійного фонду не може їх врахувати як складову переліку документів для отримання пенсії. Таким чином, вона не може здійснити дії щодо звернення до органу пенсійного фонду для реалізації свого право на оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, тим самим не можу реалізувати своє право на соціальних захист, гарантованого Конституцією України. У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 участі не брала, надала письмове клопотання, в якому на задоволенні заяви наполягає, просить розглянути справ за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - Білокуракинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання представника не направили, на адресу суду спрямували лист в якому просили розглянути справу без представника управління, справу вирішити на розсуд суду.

Беручи до уваги письмові клопотання учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12 січня 2008 року перебували у шлюбі. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції у Луганській області, про що зроблений актовий запис № 01 від 12.01.2008 року (а.с. 8).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у віці 75 років помер ІНФОРМАЦІЯ_4, місце його смерті м. Перевальськ, Перевальський район, Луганська область. Рішенням Сватівського районного суду від 07 червня 2018 року було встановлено факт його смерті (а.с. 10-11) та видане свідоцтво про смерть від 08 червня 2018 року Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с. 9).

За життя ОСОБА_2 перебував на обліку в Сватівському відділенні Білокуракинського об'єднаного управління пенсійного фонду України у Луганській області і отримував пенсію у розмірі 10740 грн. (а.с. 15).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Сватівському відділенні Білокуракинського об'єднаного управлінні пенсійного фонду України у Луганській області, де отримує пенсію за віком при повному стажі, розмір якої складає 1737,54 грн. (а.с. 14).

Після смерті чоловіка вона звернулась до Сватівського відділення Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, де їй роз'яснено право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого, але їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком на момент його смерті.

Вона зібрала документи, що підтверджують факт спільного проживання з чоловіком, але, так як вони складені на тимчасово неконтрольованій території України в місті Перевальськ, орган пенсійного фонду не може їх врахувати як складову переліку документів для отримання пенсії.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Перевальськ включено в перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином документи, отримані нею у період, коли на території міста Перевальськ органи державної влади вже не здійснювали свої повноваження. Загальновідомим є й той факт, що станом на сьогоднішній день повноваження таких органів на території м. Перевальськ не поновлені, що свідчить про неможливість отримання заявником довідки від належного органу, належної форми та змісту, яка б відповідала вимогам законодавства України.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Таким чином, довідка № 1055 від 14.05.2018 року про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка видана на тимчасово окупованої території України, не створює правових наслідків, але в той же час вони містить фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, а потім в с. Райгородка Сватівського району Луганської області по день його смерті, також підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_3 наданими суду в порядку ст. 93 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні.

З заяви вбачається, що заявник довгий час перебувала на утриманні чоловіка, а тепер втратила основне джерело для існування після його смерті. На теперішній час розмір пенсії, яку отримував би її чоловік був би значно більше ніж розмір її пенсії, тому вона зі смертю чоловіка втратила джерело існування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з її чоловіком, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 та перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утриманні її чоловіка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 достовірно підтверджується письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, а також достовірно встановлено, що ОСОБА_1 одержувала від померлого чоловіка допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Встановлення факту постійного проживання та перебування на утриманні чоловіка заявнику необхідно для призначення пенсії в зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 273, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Білокуракинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з чоловіком, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 та перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утриманні чоловіка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Попова