Справа № 694/1845/18
провадження № 2/694/158/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
01.03.2019 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі :
головуючого - судді Дудніченка В.М.,
при секретарі Літвін Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою вул. Садова 56-а, с.Вільховець, Звенигородського району Черкаської області.
В позовній заяві позивач вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: вул. Садова 56-а, с.Вільховець, Звенигородського району Черкаської області. У його будинку зареєстрований його син ОСОБА_2. З 2005 року ОСОБА_2 не проживає в його будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у будинку немає. На даний час стосунки з сином він не підтримує, звязок між ними був втрачений. Де проживає син йому не відомо. У 2005 році ОСОБА_2 виїхав за межі держави Україна на роботу і не повідомив його про своє місце перебування. Те, що ОСОБА_2 зареєстрований у його будинку створює йому перешкоди користуватись і розпоряджатись його власністю, що виражається неможливістю отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У звязку із викладеним позивач вимушений звернутися до суду для захисту свого права власника.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням(викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідач своїм правом подання до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 20 лютого 1987 року, ОСОБА_1 належить житловий будинок за адресою вул.Садова 56-а, с.Вільховець, Звенигородського району Черкаської області.
Згідно акту депутата Вільховецької сільської ради від 10 грудня 2018 року, довідки про склад сім»ї від 10.12.2018 року виданої Вільховецькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області, витягу з по господарської книги на період 2016-2020 роки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає там.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сімї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, усунення перешкод можливе шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Таким чином судом встановлено, що відповідач, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає в будинку тривалий час без поважних причин і тому втратив право на користування цим житлом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Судові витрати покладено на позивача.
Враховуючи вищевикладене, керуючись: ст.ст. 64, 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 334, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 128, 223,258, 259, 263-265, 268, 272-273, 274-279 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою вул. Садова 56-а с.Вільховець, Звенигородського району Черкаської області, що належить ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) на праві приватної власності.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо в апеляційний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя В.М.Дудніченко