Справа № 565/1440/19
Провадження № 2/565/500/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 листопада 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Незнамової І.М.,

з участю секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

До Кузнецовського міського суду Рівненської області звернулося Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2015 року в сумі 16283,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач ОСОБА_1 підписав заяву №б/н від 16 листопада 2015 року та отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконав, не вносив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобов`язанню. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань, станом на 10 липня 2019 року, утворилася заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 16283,65 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7367,44 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3241,04 грн, пеня за прострочене зобов`язання - 3778,57 грн, пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 645 грн, фіксована складова штрафу - 500 грн, процентна складова штрафу - 751,60 грн. З цих підстав заявлено АТ КБ «ПриватБанк» позов до суду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 , якому у встановленому порядку надсилався виклик до суду, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав. Зважаючи на те, що до суду повернулось повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення з відміткою за відсутністю адреса, суд, на підставі п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважає, що відповідач ОСОБА_1 повідомлений належним чином про день, час та місце проведення судового засідання. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує.

Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом, із копії анкети-заяви відповідача від 16 листопада 2015 року встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме - надання кредиту шляхом отримання платіжної картки.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, яка розташована в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, станом на 10 липня 2019 року, утворилася заборгованість по кредитному договору ОСОБА_1 в загальній сумі - 16283,65 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 7367,44 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3241,04 грн, пеня за прострочене зобов`язання - 3778,57 грн, пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 645 грн, фіксована складова штрафу - 500 грн, процентна складова штрафу - 751,60 грн.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.ч.1 та 2 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення штрафів та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16 листопада 2015 року, посилався на копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заявлених до стягнення позивачем нарахованої пені та штрафів, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Розглядаючи позовні вимоги в іншій частині судом встановлено, що згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.1054 ЦК встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, станом на 10 липня 2019 року, має місце заборгованість по кредитному договору ОСОБА_1 в сумі 10608,48 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7367,44 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 3241,04 грн.

Отже, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вбачає підстави для стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 7367,44 грн та заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 3241,04 грн.

Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1251,53 грн, оскільки позовні вимоги задоволені судом на 65,15 %.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81,141,259,265,280-282 ЦПК України, ст.ст.526,1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження за адресою: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, будинок №1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 листопада 2015 року у сумі 10608 (десять тисяч шістсот вісім) грн 48 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 1251 (одну тисячу двісті п`ятдесят одну) грн 53 коп. судових витрат, понесених позивачем при подачі позову пропорційно до задоволених позовних вимог.

В решті позовних вимог відмовити, через безпідставність.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем може бути оскаржене заочне рішення до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя І.М.Незнамова