Ухвала

Іменем України

26 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 761/25624/17

провадження № 61-2921ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В.С., СімоненкоВ. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що 13 жовтня 2006 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 було укладено договір про іпотечний кредит для придбання квартири, згідно з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в загальній сумі 99 000 дол. США на строк до 13 жовтня 2026 року зі сплатою 20 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язань позичальником між банком та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір від 13 жовтня 2006 року, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, що належить відповідачу на праві власності, а саме трьохкімнатну квартиру.

Вказував, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак відповідач ОСОБА_5 порушив зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася прострочена заборгованість, що надає право банку стягнути заборгованість в примусовому порядку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2010 року стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 94 754,00 дол. США, що еквівалентно на дату ухвалення рішення становило 749 485,19 грн.

Посилаючись на те, що вказана заборгованість за кредитним договором повністю не погашена, банк має право стягнути заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у встановленому законом порядку, уточнивши вимоги, ПАТ «Державний ощадний банк України» просило визначити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації майна в рамках процедури виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року позов залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, щовисновок місцевого суду про залишення позовної заяви без розгляду є передчасним та помилковим, оскільки встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі. При цьому зазначив, що в матеріалах справи наявна довіреність на підтвердження повноважень Клочкова С. С. на підписання позовної заяви та здійснення представництва ПАТ «Державний ощадний банк України».

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне порушення судом норм процесуального права, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України

у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщоправильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року відкрито провадження у справі.

06 квітня 2018 року у судовому засіданні судом першої інстанції встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог статей 175 та 177 ЦПК України виходячи з того, що у позовній заяві відповідачем зазначено малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відповідно до статті 47 ЦПК України не здатний особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді до досягнення повноліття, а належними відповідачами по справі є його законні представники, тобто батьки, на підставі чого позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог вказаної ухвали представник позивача ОСОБА_9 подав уточнену позовну заяву, в якій зазначив як відповідача малолітнього ОСОБА_7, законними представниками якого вказав батька ОСОБА_5 та матір ОСОБА_4

У серпні 2018 року позивач подав клопотання про зміну предмету позову в частині визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив визначити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації майна в рамках процедури виконавчого провадження.

03 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про залишення позову без розгляду, в якій зазначала, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, а недоліки, вказані в ухвалі суду від 06 квітня 2018 року, не були усунуті позивачем.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року позов залишено без розгляду з огляду на те, що представник позивача не усунув недоліки позовної заяви та позовна заява підписана особою, документів на підтвердження повноважень якої не надано суду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Установлено, що на виконання вимог ухвали суду від 06 квітня 2018 року, якою залишено позовну заяву без руху, представником позивача було подано уточнену позовну заяву, в якій відповідачем зазначено малолітнього ОСОБА_7, законними представниками якого вказано його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Відповідно до пункту 7 статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

При цьому, в матеріалах справи міститься копія довіреності від 12 січня 2017 року, відповідно до якої ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі голови правління Пишного А. Г. уповноважив начальника філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Крючкова С. С. представляти інтереси АТ «Ощадбанк», зокрема, в судах загальної юрисдикції з правом передоручення строком на один рік та яка діяла з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2018 року.

Отже, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, апеляційний суд, встановивши, що станом на час звернення з позовною заявою довіреність, яка підтверджувала повноваження Крючкова С. С. на вчинення процесуальних дій від імені ПАТ «Державний ощадний банк України» містилась в матеріалах справи та була чинною, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до цього ж суду для продовження розгляду.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. М. Сімоненко