Єдиний унікальний номер справи 488/385/18 Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.
Провадження № 22-ц/812/217/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 лютого 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача -ОСОБА_3,

його представника відповідача - Лисенко В.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, яке ухвалено о 15 годині 19 хвилин, 12 грудня 2018 року, в приміщенні Корабельного районного суду м. Миколаєва під головуванням судді Чернявської Я.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до голови правління садівничого товариства «Культурний сад» Канаєва Івана Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

05 лютого 2018 року ОСОБА_2 пред'явив до голови правління садівничого товариства «Культурний сад» (далі Товариство) ОСОБА_3вищезазначений позов, який обґрунтовував наступним.

Земельна ділянка НОМЕР_1, загальною площею 0,075 га, що знаходиться на території садівничого товариства «Культурний сад» у м. Миколаєві, та до 2015 року на праві власності належала батькові позивача - ОСОБА_5, який був членом цього Товариства.

23 лютого 2015 року він подарував зазначену земельну ділянку своєму синові - ОСОБА_2, на яку той оформив право власності.

Земельна ділянка хоч і знаходиться на території СТ «Культурний сад», проте ОСОБА_2 не бажав і не бажає стати членом цього Товариства.

В період з 23 лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року, за вимогою голови правління ОСОБА_3, він змушений був сплачувати «членські внески» Товариству, оскільки його дачний будинок був під загрозою відімкнення від електромережі, яку, відповідно до договору, Товариству постачає ПАТ «Миколаївобленерго».

Починаючи з 01 січня 2017 року, позивач припинив сплачувати «членські внески», та сплачував лише за електроенергію відповідно до показів лічильника, оскільки іншими благами, які, начебто надає Товариство, не користується.

15 жовтня 2017 року відповідач відмовився взяти оплату у позивача за використану електроенергію ділянкою НОМЕР_1, на підтвердження чого у присутності двох свідків складено та підписано акт.

В період з 08 по 10 листопада 2017 року головою правління Товариства, самовільно було відключено дачний будинок позивача від електроенергії, у зв'язку з заборгованістю та в усній формі повідомлено власника про причину таких дій.

З метою досудового врегулювання зазначеного спору, ОСОБА_2 звертався до голови правління ОСОБА_3 з письмовою заявою з прохання укласти договір, проте його лист був проігнорований.

Посилаючись на те, що своїми діями, голова правління Товариства ОСОБА_3 порушує його права, просив визнати його дії, щодо відключення від електропостачання, належного позивачу дачного будинку, розташованого на земельній ділянці № НОМЕР_1 в СТ «Культурний сад», неправомірними та зобов'язати відновити електропостачання до його будинку; зобов'язати голову правління укласти договір на електропостачання відповідно до вимог чинного законодавства України за тарифами, які діють в СТ «Культурний сад» та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував, зазначивши, що ОСОБА_2, заявляючи що він є власником земельної ділянки № НОМЕР_1, не надав жодного документу на підтвердження цього. Крім того, він не є членом СТ «Культурний сад» та заява на вступ в члени Товариства від нього не надходила, а попередній власник цієї земельної ділянки ОСОБА_5, рішенням загальних зборів членів товариства від 28 січня 2017 року був виключений з членів товариства у зв'язку з несплатою членських внесків.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2018 року за клопотанням представника відповідача, до участі у справі, у якості третьої особи, залучено ПАТ ЕК «Миколаївобленерго».

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Скаргу обґрунтовував невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення ним норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду 1 інстанції без змін, оскільки суд постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Так, відмовляючи у позові, суд 1 інстанції виходив з того, що відключення земельної ділянки позивача від електропостачання не було безпідставним, оскільки позивач не є членом СТ «Культурний сад» та не має договірних відносин з відповідачем, щодо її постачання.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

За Конституцією України, ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Відмова від такого права є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Зокрема, цивільні права та обов'язки виникають із договорів та інших правочинів, зміст яких, відповідно до статей 203-204, 215 ЦК України, не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; вони вчинені у формі, встановленій законом, особами, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, за їх вільного волевиявлення і відповідно до їх внутрішньої волі і спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках робить договір (правочин) нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність (у повному обсязі або окремої його частини) за судовим рішенням.

Якщо недійсність договору прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним - то він є правомірним і підлягає виконанню сторонами.

Судовий розгляд, яким цивільна справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до статей 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Про судове рішення у цивільній справі - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги і може вийти за їх межі.

Оскаржене рішення суду 1 інстанції ухвалене у повній відповідності з виписаним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником земельної ділянки НОМЕР_1 (кадастровий номер НОМЕР_2), загальною площею 0,075 га, яка розташована в СТ «Культурний сад», та набута ним на підставі договору дарування від 23 лютого 2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 23.02.2015 року за № 34025358 (а.с. 7). На його земельній ділянці розташований дачний будинок, який до 10 листопада 2017 року був приєднаний до мережі електропостачання СТ «Культурний сад».

З моменту набуття права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 та до 31 грудня 2016 року він сплачував «членські внески» за вимогою голови правління СТ «Культурний сад» ОСОБА_3, а потім зазначені виплати припинив, оскільки він не є членом цього Товариства, вступати в нього не бажає, та окрім електропостачання, іншою інфраструктурою СТ «Культурний сад» він не користується, та починаючи з 01 січня 2017 року ОСОБА_2 сплачував лише за використану електроенергію згідно даних електричного лічильника.

В жовтні 2017 року відповідач відмовився приймати оплату за використану електроенергію, оскільки позивач не вступив в члени товариства та не сплачує членські внески, про що в адміністративній будівлі Товариства за участі двох свідків було складено акт про відмову у прийняті оплати за електроенергію (а.с. 8, 9).

В листопаді 2017 року дачний будинок на земельній ділянці НОМЕР_1, самовільно, без попередження власника, було відключено від постачання електроенергії. Документів, які б підтверджували зазначені обставини, матеріали справи не містять.

Оскільки, врегулювати питання щодо відновлення енергопостачання до його будинку з відповідачем йому не вдалося, він 29 листопада 2017 року звернувся до ПАТ «Миколаївобленерго» із заявою про приєднання дачного будинку, розташованого на земельній ділянці № НОМЕР_1 в СТ «Культурний сад» до електричних мереж ПАТ «Миколаївобленерго».

З листа ПАТ «Миколаївобленерго» від 06 грудня 2017 року вбачається, що приєднання його електроустановки до електромереж ПАТ «Миколаївобленерго» неможливе, оскільки СТ «Культурний сад» не входить до територіально - адміністративної одиниці м. Миколаєва та територія садівничого товариства не входить до комплексної забудови цього населеного пункту та електрифікація території садівничого товариства ПАТ «Миколаївобленерго» не здійснювалась (а.с. 12-13).

З відповіді національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, вбачається, що ОСОБА_2 запропоновано укласти тристоронній договір про користування електроенергією відповідно ПКЕЕН (а.с. 85-88, 89-91).

Позивач хоч і звертався до голови правління з такою пропозицією, проте згоди так і не досягли.

Як вбачається з витягу із Статуту, Садівниче товариство «Культурний сад» - це добровільне об'єднання громадян, головним завданням якого є організація колективного садівництва.

Діяльність садівничого товариства базується на основах добровільності, індивідуального та колективного членства, сполученні особистих, колективних і державних інтересів, матеріальної зацікавленості та соціальної справедливості, безпосередньої участі членів товариства в управлінні його справами на основі демократії та законності.

У своїй діяльності СТ «Культурний сад» керується Статутом, який є основним документом, що визначає економічні, організаційні та правові умови діяльності садівничого товариства.

Втручання у господарську діяльність товариства з боку держави, кооперативних органів (спілок, об'єднань) не допускається.

Відповідно до п. 3.1. Статуту СТ «Культурний сад», членом товариства може бути кожний громадянин, який досяг 18-річного віку та виявив бажання приймати участь у здійсненні мети та завдань товариства.

Відповідно до п. 3.2 Статуту СТ «Культурний сад», прийом громадян у члени товариства проводиться правлінням товариства за письмовою заявою вступаючого та документу, підтверджуючого право його власності на садовий будинок або земельну ділянку.

Садівниче товариство має повну господарську самостійність у провадженні своєї господарської діяльності і покриває свої витрати за рахунок внесків членів товариства і доходів від господарської діяльності.

Таким чином, несплата членами товариства членських внесків, несвоєчасна їх сплата, спричиняє майнову шкоду товариству.

Відповідно до норм діючого законодавства об'єктами права власності садівничого товариства «Культурний сад» є майно, необхідне для забезпечення діяльності товариства, передбаченої Статутом (а.с. 47-54).

Оскільки для забезпечення діяльності товариства необхідна електроенергія, СТ «Культурний сад» закуповує її у АТ ЕК «Миколаївобленерго» відповідно до договору про постачання електричної енергії № 44/2978 від 04 квітня 2008 року та додаткових угод до нього (а.с. 57-66) .

Таким чином, електрогосподарство товариства - понижуючі трансформатори, повітряні лінії електропередач, опори, вуличне освітлення, електроустановки загального користування, струмоприймачі розташовані безпосередньо на садових ділянках та садових будинках є колективною власністю СТ «Культурний сад».

СТ «Культурний сад» має власну електромережу і розподільчі пристрої. Члени товариства не мають договірних відносин з обленерго щодо постачання електроенергії.

Взаємовідносини між членами садового товариства та його керівними органами , в тому числі розрахунки за спожиту електроенергію, приєднання та відключення від електромереж товариства і всі інші питання з енергопостачання окремих членів товариства регулюються Статутом товариства та вирішуються на зборах членів товариства.

Садівниче товариство «Культурний сад» є колективним споживачем електроенергії, тобто всі його члени є власниками розподільчих мереж товариства і несуть колективну відповідальність за електроенергію, втрачену в загальних мережах, а не лише за спожиту на ділянках та в будинках за показами лічильників.

Втрати електроенергії в мережах садового товариства відшкодовуються членами нашого товариства додатково до оплати за використану згідно з показаннями лічильників електроенергію. Це є обов'язком кожного члена СТ «Культурний сад». В зв'язку з цим електропостачання здійснюється товариством лише для членів товариства та особам, які уклали з товариством договори «вільного власника» і сплачують відповідно до п.3.10 Статуту платежі в розмірі не нижче платежів, встановлених товариством на поточний рік.

Оскільки ОСОБА_2 не є членом СТ «Культурний сад», за пропозицією членів Товариства, зборами було прийнято рішення надати позивачу ОСОБА_2 строк до 01 вересня 2017 року для вирішення питання вступу в члени товариства або укладення договору «вільного власника», земельна ділянка якого знаходиться в межах території СТ «Культурний сад».

В зазначений строк, ОСОБА_2 не виявив бажання вступити в члени товариства та укласти договір «вільного власника», подачу електроенергії на земельну ділянку № НОМЕР_1, що належить позивачу, 10 листопада 2017 року, було припинено, так як право користування електроенергією, яку закуповує СТ «Культурний сад» мають лише члени товариства.

Відповідно до Розділів 1, 12 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання елктроенергетики України від 31.07.1996 р. №28 (з наступними змінами), які діяли на час виникнення спірних правовідносин, населений пункт юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; споживачі населеного пункту населення, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту та яке розраховується за використану електричну енергію з населеним пунктом.

Електрична енергія постачається населеному пункту на підставі договору про постачання електричної енергії.

Точка продажу електричної енергії населеному пункту встановлюється на межі балансової належності електроустановок цього населеного пункту.

Населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору.

Закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

У разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту (далі - споживач на території населеного пункту), для користування електричною енергією має право:

-змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації;

-укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору (додаток 5) та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами).

У разі укладення тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту постачальник електричної енергії та населений пункт вносять у встановленому законодавством України порядку зміни в укладений між ними договір про постачання електричної енергії щодо визначення обсягу спожитої населеним пунктом електричної енергії та умов припинення або обмеження електропостачання населеного пункту, які пов'язані та витікають з умов тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту.

Точка продажу електричної енергії споживачу на території населеного пункту збігається з точкою продажу електричної енергії населеному пункту. Відносини постачальника електричної енергії та населеного пункту із споживачем на території населеного пункту регулюються законодавством України, у тому числі нормами цих Правил.

Договір про користування електричною енергією на території населеного пункту може бути укладений у разі виконання таких умов:

1) особа, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, та населений пункт не мають боргів за електричну енергію перед населеним пунктом та постачальником електричної енергії відповідно;

2) технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка особи, яка має намір набути статусу споживача на території населеного пункту, відповідає вимогам нормативно-технічних документів;

3) особою, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, створені технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку.

Отже, СТ «Культурний сад» в розумінні вказаних правил є «населеним пунктом», а його члени - «споживачами населеного пункту». Його діяльність регулюється Законом України «Про кооперацію» № 1087-ІV від 10 липня 2003 р. (далі - Закон № 1087-ІV від 10 липня 2003 р.) та Статутом.

Користування електричною енергією садовими товариствами та окремими споживачами на території населеного пункту регулюється Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ України від 31 липня 1996 р. № 28 (далі - ПКЕЕ).

Згідно укладеного з ВАТ «ЕК «Миколаївобленерго» 15 листопада 2007 р. договору про постачання електричної енергії (а.с. 57 - 66) СТ «Культурний сад» є юридичною особою-споживачем електроенергії з приєднаною потужністю та власними електричними мережами і електроустановками, який отримує електричну енергію з метою забезпечення нею членів товариства, тобто в силу пункту 1.2 ПКЕЕ відноситься до категорії споживачів - населений пункт.

Згідно пунктів 12.3, 12.4 ПКЕЕ населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту. Закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

Положеннями пункту 12.5 ПКЕЕ визначено, що у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту (далі - споживач на території населеного пункту), для користування електричною енергією має право: змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації; укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору та договір про користування електричною енергією для населення відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 199 р. № 1357.

Згідно пунктів 3-8-3.10 Статут товариства у випадку виключення особи із членів товариства між товариством і особою, яка залишається на території товариства тепер вже вільним власником може бути (за згодою сторін) укладений договір на охорону території, користування дорогами, проїздами, телефоном, тощо та послугами (водою, електроенергією, газом) товариства за їх реальну вартість.

Таким чином, для користування електричною енергією з використанням мереж Товариства ОСОБА_2, який не є членом товариства, необхідно укласти відповідний тристоронній договір.

ОСОБА_2 такий договір на використання електричної енергії на території СТ «Культурний сад» з відповідачем не укладав, дозвіл та технічні умови на приєднання своїх електроустановок до мереж відповідача всупереч пункту 2.1 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж не отримував.

В силу пункту 7.5 ПКЕЕ постачальник електричної енергії (енергопередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж) у разі закінчення терміну дії, розірвання або неукладення між суб'єктами господарювання договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Також відсутні підстави для підключення енергоустановок позивача до мережі СТ «Культурний сад» до укладення договору, оскільки відповідно пункту 5.1 ПКЕЕ споживання електричною енергією без договору не допускається.

Що стосується позовних вимог, заявлених до ОСОБА_3, то вони не підлягають задоволенню, оскільки він є неналежним відповідачем по справі, враховуючи, що спірні правовідносини виникли з приводу користування електричною енергією з мереж СТ «Культурний сад».

Враховуючи недоведеність незаконності дій Товариства по відключенню від енергопостачання, не має підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків, суперечать наведеним нормам права, що регулюють відносини з приводу користування електричною енергією на території садових товариств, а тому не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду, зроблених в рішенні, так як фактично містять суб'єктивне тлумачення особи, яка подала апеляційну скаргу, норм матеріального та процесуального права і направлені на переоцінку доказів, які судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені. За такого, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 26 лютого 2019 року