КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника заінтересованої

особи ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року про витребування доказів до пред'явлення позову за клопотанням ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 задоволено клопотання ОСОБА_5 - у порядку витребування доказів зобов'язано приватного нотаріуса КМНО Трубінську О.О. надати належним чином завірені копії всіх документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 395 від 24.05.2018 (а.с.12,13).

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання. Вказує, що судом вирішено клопотання без врахування положень статей 116-118 ЦПК України. Зокрема заява не відповідала вимогам статті 117 ЦПК України, заяву розглянуто з порушенням територіальної підсудності, а також у суду не було жодних підстав припускати, що засіб доказування, який знаходиться в архіві приватного нотаріуса може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Крім цього, клопотання розглянуто без судового засідання, що суперечить вимогам ст. 118 ЦПК України (а.с. 53-57).

Справа надійшла до суд апеляційної інстанції та передана судді-доповідачу 18.12.2018 (а.с.61,62).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.12.2018 справу повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків у її оформленні (а.с.63,64).

15.01.2019 справа повторно надійшла до суду апеляційної інстанції (а.с.70,71).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.01.2019 апеляційну скаргу залишено без руху та надано час для усунення виявлених недоліків (а.с.72,73).

06.02.2019 апелянтом усунуто виявлені судом недоліки апеляційної скарги (а.с.76-86).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.02.2018 відкрито апеляційне та надано строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.87,88).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.02.2018 справу призначено до розгляду на 27.02.2019 (а.с.93).

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відтак, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заяву про витребування доказів суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2018 до Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_5, подана його представником - адвокатом Тененікою Т.А. про витребування доказів до подання позовної заяви, як захід забезпечення доказів.

В обґрунтування заяви вказувалося, що 09.06.2018 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса КМНО Трубінської О.О. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 6 884 281,88 грн. Про існування виконавчого напису ОСОБА_5 дізнався від свого представника 07.11.2018, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. 16.11.2018 заявник звернувся до нотаріуса з заявою про надання довідки про вчинення нотаріальної дії та належним чином завірених копій всіх документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, проте нотаріус відмовив у наданні документів на підставі ст. 8 Закону України «Про нотаріат». Заявник вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням закону і має намір подати позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, однак без документів, які знаходяться у нотаріуса не можливо належним чином обґрунтувати вказаний позов.

21.11.2018, тобто наступного дня, без проведення судового засідання і повідомлення заявника та інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи, про день, час і місце розгляду заяви, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Також, частиною 4 указаної статті визначено, що суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Відтак, оскільки заявником подано заяву про витребування доказів до подання позову, то така заява підлягає вирішенню у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Частинами 1-5 статті 116 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Заява про забезпечення доказів за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 117 ЦПК України, а також має бути оплачена судовим збором.

У відповідності до вимоги частин 1-3 статті 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Заява розглядається не пізніше п'яти днів з дня її надходження до суду.

Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Разом з цим, частиною 4 указаної процесуальної норми визначено, що суд за клопотанням заявника може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи: 1) у невідкладних випадках; 2) якщо неможливо встановити, хто є або стане такими особами; 3) у разі, якщо повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів.

У даному випадку заявником не подано обґрунтоване клопотання про забезпечення доказів без повідомлення інших осіб, а відтак таке клопотання повинно було бути розглянуте судом у судовому засіданні з повідомленням інших осіб, які можуть набути статусу учасників справи.

Отже, судом при розгляді клопотання про витребування доказів до подання позовної заяви не було дотримано положень статей 116-118 ЦПК України.

Також слід наголосити, що звертаючись до суду з клопотанням про витребування доказів до подання позову, заявник не навів підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, враховуючи те, що витребувані документи знаходяться в архіві приватного нотаріуса, які можуть бути витребувані судом під час розгляду відповідного позову, за клопотанням учасника справи.

Таким чином, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року про витребування доказів до пред'явлення позову за клопотанням ОСОБА_5 - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про витребування доказів до пред'явлення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва