Провадження №2/748/9/19
Єдиний унікальний № 748/792/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Хоменко Л.В.,

секретаря Грибановської В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, у якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, заподіяну у результаті ДТП у розмірі 176 510 грн. 63 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. та витрати за залучення спеціаліста у розмірі 1 150 грн. Вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо- транспортної пригоди, яка сталась 12 листопада 2017 року за участі автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та трактором ЕО-2629 днз, СВ16654 з причепом ПСЕ-20-1 днз СВ08І32 під керування ОСОБА_6, позивачу ОСОБА_1 спричинена матеріальна шкода, яка встановлена експертним висновком, на суму 176 510 грн. Вина ОСОБА_7 у даній дорожньо - транспортній пригоді встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, що не підлягає доказуванню. Тому просить спричинену шкоду та витрати, пов'язані із розглядом справи стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні у представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, зазначив, що у справі про адміністративне правопорушення не встановлено невідповідності Правилам дорожнього руху дій позивача, просив задовольнити позовні вимоги. Заперечував проти зменшення суми шкоди.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, зазначив, що 12 листопада 2017 року близько 18 год 15 хв. рухався у бік м. Чернігова зі швидкистю 90 км/год. У якийсь момент перед ним з'явився неосвітлений транспортний засіб, який він заціпив правим боком та перекинувся. На запитання поліції на місці пригоди, відповідач ОСОБА_3 відповів, що причіп не освітлювався. Для з'ясування видимості на момент зіткнення проводилось відтворення обстановки та обставин події, проводилось вимірювання. На запитання представника відповідача позивач надав пояснення, що фари в автомобілі стояли штатні, галогенні, була мряка, темрява, асфальтове покриття було мокре, розмітка на дорозі була, його автомобіль 2007 року випуску рухався зі швидкістю 90 км/год., завантажений однією людиною, водієм, видимість елементів дороги складала 70, 3 м. Перед зіткненням на рівні освітлення він побачив причіп, лісовоз, при виявлені перешкоди він зробив маневр вліво, автомобіль перекинувся на лівій попутній смузі, гальмівного шляху не було, він не гальмував. Задніх габаритних вогнів на тракторі він не бачив, один не горів, другий правий був заляпаний гряззю.

Відповідач ОСОБА_7 позов не визнав, зазначив, що рухався з с. Нові Яриловичі Ріпкинського району Чернігівської області в напрямку м. Чернігова, тримався правої сторони. Коли уже підїжджав до м. Чернігова відчув удар позаду у ліву задню частину, удар був такої сили, що він спочатку подумав, що то фура. Оскільки до цього лісовоз працював у лісі, проводи освітлення пообривались. На автозаправці поблизу смт. Ріпки їх обладнали, габарити світились, лівій світився, правий був заліплений гряззю. На причепі освітлення не було, номерного знака не було. Зверху на кабіні трактора горіла фара заднього виду для освітлення причепа.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що факт дорожнтьо- транспортної пригоди стороною відповідача визнається, але з обставин справи вбачається вина обох водіїв. Просив зменшити суму шкоду, враховуючи вік та матеріальний стан відповідача.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що рухався у бік м. Чернігова, побачив елементи причепа, справа на дорозі лежали роги, на які нагружають ліс, зліва посеред дороги лежав автомобіль позивача, перекинутий на дах. Розсип скла була на правій від трактора стороні. Він об'їхав зліва по траві та зупинився. На причепі ніякого освітлення не було, водій трактора пояснив, що були причіплені автономні маячки. Попереду трактора горіли дві фари, фонар позаду трактора не горів, а чи горіли габарити він не звернув уваги.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 листопада 2017 року близько 18:15 год. на автодорозі ОСОБА_9 у напрямку руху з смт. Ріпки до Чернігова на 165 км. + 300 м. сталась дорожньо- транспортна пригода, а саме мало місце зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з трактором ЕО-2629 днз, СВ16654 з причепом ПСЕ-20-1 днз СВ08І32 під керування ОСОБА_6 За результатами вказаної ДТП, на обох водіїв було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13 березня 2018 року постанова залишена без змін.

Постановою Чернігівського районного суду від 6 лютого 2018 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 06 лютого 2018 року зазначена постанова скасована, провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Разом з тим, постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за закінченням строків накладення адміністравтиного стягнення не є доказом відсутності вини ОСОБА_1 у даній ДТП, а повинна оцінюватись судом у порядку, передбаченому ЦПК України наряду з іншими доказами.

За висновком автотехнічної експертизи № 5094/18-24 від 16 січня 2019 року в рамках даного дослідження визначити експертним шляхом швидкість автомобіля НОМЕР_2 у момент зіткнення з причепом ПСЕ 20-1 д.н. СВ 08132 під час дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 12 листопада 2017 року не надається за можливе. За умови видимості елементів дороги з робочого місця водія автомобіля HYNDAI д.н. НОМЕР_3 70,3м швидкість даного транспортного засобу не повинна бути більшою 77...92км/год. Водій автомобіля HYNDAI, що рухається зі швидкістю 90 км/год може при необмеженій видимості наблизитись до попутного вантажного автопоїзда, котрий рухається з постійною швидкістю (без гальмування) 20 км/год на відстань не менше 60.. .44м (в залежності від стану дорожнього покриття). В реальних умовах (темна пора доби, відсутність на причепі увімкнених габаритних вогнів), коли водій автомобіля HYNDAI при наближенні до місця ДТП із-за обмеженої видимості не має можливості бачити і, відповідно, оцінити характер попутної перешкоди, вимога до водія легковика вибирати безпечну дистанцію позбавлена сенсу. В такій дорожній ситуації водій автомобіля HYNDAI повинен не вибирати безпечну дистанцію, а діяти у відповідності до п.12.3 ПДР (або застосувати екстрене гальмування, або використати маневр). За умови, що маневр випередження виконується при необмеженій видимості шляхом маневрування легковика з правої смуги проїзної частини на ліву, власне випередження легковиком автопоїзда, наступного повернення легковика в праву смугу проїзної частини автодороги; випередження виконується при постійних швидкостях як автомобіля, так і вантажного автопоїзда, поздовжня відстань, яка необхідна для виконання безпечного випередження легковиком вантажного автопоїзда орієнтовно може бути рівною близько 117...126м. При екстреному гальмуванні автомобіля HYNDAI в дорожній обстановці даної ДТП довжина його зупинного шляху може складати близько 122...96м, а гальмівного шляху 82...55м. В дорожній обстановці даної події з метою забезпечення безпеки руху водій автомобіля HYNDAI повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.6г), 12.2 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки відповідно вимогам п. 12.3 ПДР. В умовах даної дорожньої ситуації, за прийнятих умов виникнення небезпечної дорожньої обстановки,, водій автомобіля HYNDAI ОСОБА_1 не мав технічної можливості своїми одноосібними діями (застосуванням екстреного гальмування, застосуванням маневру «зміна смуги руху» керованого транспортного засобу з моменту настання об'єктивної видимості) уникнути зіткнення з попутним непозначеним відповідно до вимог ПДР вантажним автопоїздом як за вибраної ним швидкості руху 90 м/год, так і за умови руху з допустимою по видимості швидкістю руху 76,6км/год. Під час даної дорожньо-транспортної події дії водія ОСОБА_1 не суперечать вимогам п. 12.3 ПДР та можуть не відповідати вимогам п. 12.2 ПДР. Встановити експертним шляхом відповідність водія автомобіля HYNDAI вимогам п. 12.6г ПДР не надалося за можливе з підстав, зазначених в дослідницькій частини висновку. З технічної точки зору необхідними умовами і причиною виникнення події даної ДТП є невідповідність дій ОСОБА_3 вимогам п.19.1 ПДР. При цьому дії водія автомобіля HYNDAI ОСОБА_1 не є необхідними умовами чи технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної події. ( а.с. 121-134).

Допитаний судом експерт ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердив висновок, проведеної ним експертизи. Зазначив, що можливість уникнення зіткнення шляхом одночасно, і гальмування, і виконання маневру повороту вліво, при проведенні експертизи не враховувалось, оскільки не існує методик такого визначення. Маневр не є основним засобом уникнення ДТП, треба враховувати і можливість гальмування. Розрахунок показує, що, і при допустимій по видимості швидкості 76,6 км/год. водій ОСОБА_1 не мав можливості уникнути зіткнення.

Представник відповідача у судовому засіданні частково не погоджувався з висновками даної експертизи, однак клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи суду не заявив.

Суд виходить з положень ст. 12 ЦПК України, згідно якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розглядаючи справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП суди першої та апеляційної інстанції вказали на беззаперечне порушення останнім Правил дорожнього руху, а саме: пп. 2.36, 19в, 31.4.3а.

Зокрема ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13 березня 2018 року підкреслено, що, ані ОСОБА_3, ані його захисником не було надано жодного доказу влаштування на причепі трактора тимчасових світлодіодних ліхтарів. Так само суд вказав на відсутність даних про наявність на місці ДТП решток світлодіодних ліхтарів з причепа та прийшов до висновку, що на момент зіткнення на причепі були відсутні будь-які світлодіодні ліхтарі.

На підтвердження вини ОСОБА_1 доказів суду не надано, проведеною по справі експертизою не встановлено вини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрита за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, факт винуватості ОСОБА_3 у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів (ст. 124 КУпАП) є встановленим. Факт порушення вимог ПДР України ОСОБА_1 є не встановленим.

При цьому за висновком автотехнічної експертизи від 16 січня 2019 року, який є належним і допустимим письмовим доказом, саме невідповідність дій ОСОБА_3 вимогам п. 19.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору є необхідними умовами та причиною виникнення ДТП, і дії водія ОСОБА_1 не є необхідними умовами чи технічною причиною виникнення ДТП.

Таким чином, причиною та умовою виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія трактора ЕО-2629 днз. СВ16654 з причепом ИСЕ- 20-1 днз СВ08132 ОСОБА_6 вимогам ПІДР, а саме: п.19в.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За висновком № 560 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 26 січня 218 року вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового "Hyundai - Accent 1.4 GL", державний реєстраційний № НОМЕР_4, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 12.11.2017 року, станом на дату оцінки 26 січня 2018 року складає 430411,80 грн. (чотириста тридцять тисяч чотириста одинадцять гривень 80 копійок), вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового "Hyundai - Accent 1.4 GL", державний реєстраційний № НОМЕР_4, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 12 листопада 2017 року з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, станом на дату оцінки 26 січня 2018 року, складає 220 792,85 грн. (двісті двадцять тисяч сімсот дев'яносто дві гривні 85 копійок), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля легкового "Hyundai - Accent 1.4 GL", державний реєстраційний № НОМЕР_4, внаслідок його пошкодження у ДТП 12 листопада 2017 року прийнята рівною його ринковій вартості без урахування пошкоджень отриманих у ДТП, та станом на дату оцінки 26 січня 2018 року, складає 176 510,63 грн. (сто сімдесят шість тисяч п'ятсот десять гривень 63 копійки).( а.с. 16-34).

Таким чином вартість пошкоджень автомобіля НОМЕР_1, склала 176 510,63 гривень, що підтверджується висновком спеціаліста від 26.01.2018 року № 560.

Крім того, висновок спеціаліста не викликає у суду сумніву в його достовірності, незгоду відповідача зі звітом про оцінку автомобіля щодо розміру заподіяної шкоди суд не вважає обґрунтованою, оскільки останнім не заявлялося клопотання про призначення відповідної експертизи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду N6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода заподіяна майну особи і громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Посилання представника відповідача на похилий вік та невеликий дохід відповідача не підтверджені належними доказами по справі та не може бути визнано підставою для зменшення розміру, спричиненої ним шкоди, тому суд відхиляє посилання представника позивача на частину 4 ст. 1193 ЦК України.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

У відповідності до частин 1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просить відшкодувати витрати на правову допомогу, на підтвердження яких надав суду: договір про надання правової допомоги від 22 березня 208 року № 21, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 23 березня 2018 року, квитанцію до прибуткового касового ордерв №21 про сплату за надання правничої допомоги 8000 грн., ордер про надання правової допомоги та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд вважає понесені відповідачем витрати на правову допомогу в сумі 8 000 грн. співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та витраченим на це часом, а також значенням справи для сторони.

Крім цього, копії цих документів були вручені відповідачу разом з позовною заявою, проте відповідачем не надано заперечень щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України, обовязок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Отже, з огляду на зазначене та у відповідності з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.

Відповідно до положень ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження оплати за автотоварознавче дослідження № 560 від 26 січня 2018 року суду надано квитанцію №10 від 08 лютого 2018 року про сплату 1 150 грн. ( а.с. 35) та акт здачі - прийому роботи по проведенню автотоварознавчого дослідження( а.с. 36).

Отже, з огляду на зазначене та у відповідності з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені витрати на залучення спеціаліста в розмірі 1 150 грн.

Витрати понесені відповідачем ОСОБА_3 на оплату автотехнісної експертизи у сумі 10 296 грн. у зв'язку із задоволенням позову, покладаються на нього.

Сплачений позивачем судовий збір при зверненні до суду у сумі 1 765 грн. 11 коп. відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_5, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_6, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_4, - 176 510 ( сто сімдесят шість тисяч п'ятсот десять) грн. 63 коп. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо- транспортної пригоди, 8 000 грн. витрат на правову допомогу, 1765 грн. 11 коп. в рахунок сплаченого судового збору, 1 150 грн. витрат за залучення спеаціаліста, а всього 187 425 ( сто вісімдесят сім тисяч чотириста двадцять п'ять) грн. 74 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 26 лютого 2019 року.

Суддя ОСОБА_11