Справа № 653/3988/18
Провадження № 2/653/50/19
"18" лютого 2019 р. м. Генічеськ
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Волвенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1. Вказує, що у 2013 році він зареєстрував місце проживання доньки своєї дружини ОСОБА_3 від першого шлюбу - ОСОБА_2, яка на той час мешкала у м. Криму, де й продовжує проживати. Пояснює, що відповідач ніколи не мешкала у його будинку та й наразі факт її реєстрації створює для нього незручності. Оскільки відповідач не користується і не проживає в вищезазначеному будинку більше шести місяців, просить суд визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, з огляду на обставини, викладені у позові та не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 була повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з'явилась, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Кравцовим К.О. (запис в реєстрі № 1-87), який зареєстровано у Генічеському БТІ 15 квітня 2004 року.
З 28 квітня 2001 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1, виданою 28 квітня 2001 року Генічеським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, акт. запис № 34.
З пояснень позивача виходить, що відповідач являється донькою його дружини від першого шлюбу, що, зокрема, вбачається з копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2, виданої 24 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції АР Крим, акт. запис № 277, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 24 червня 2005 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2.
Відповідач зареєстрована у АДРЕСА_1 з 05 березня 2014 року, що підтверджується відповіддю на запит міського голови Генічеської міської ради від 28 листопада 2018 року, а також довідкою виконавчого комітету Генічеської міської ради від 19 жовтня 2018 року.
Факт того, що ОСОБА_2 не мешкає у вищезазначеному будинку підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеним депутатом Генічеської міської ради 23 жовтня 2018 року.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що їм відомо, що ОСОБА_2 є донькою дружини позивача від першого шлюбу і що фактично вона ніколи не мешкала у будинку ОСОБА_1
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.
За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст.ст.317,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналізуючи наведені вище норми цивільного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не проживає в будинку, належному позивачу без поважних причин більше шести місяців, не цікавиться житловим приміщенням, не приймає ніякої участі в його утриманні, тому в розрізі захисту майнового права позивача її необхідно визнати такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.
Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст. 71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено.
За правилами ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом, уповноваженим на зняття з реєстрації, протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).
Керуючись ст.ст. 71,72,107 Житлового кодексу України, ст.ст. 258-259, 263-265, 273,280 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повний текст рішення суду виготовлено 27 лютого 2019 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова