БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/115/19
Справа № 689/2269/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2019 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.

За участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з позовом до Москалівської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позовна заява обґрунтована тим, що 14.02.2014 року померла мати позивачки ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 1,3093 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ярмолинецького району Хмельницької області, що належала покійній на підставі державного акту на право власності на землю. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом на підставі ст. 1261 ЦК України, проте реалізувати свої права не може, оскільки протягом встановленого законом шестимісячного строку після смерті матері до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, так як хоч і проживала постійно разом з матірю однією сімєю та вела з нею спільне господарство, проте перед смертю покійна поїхала до сестри у м. Березань Київської області, де і померла у лікарні. Так як мати за життя довгий час хворіла та потребувала лікування, позивачка після її смерті змушена була їхати на роботу в Російську Федерацію, так як необхідно було відшкодувати кошти, витрачені на лікування та поховання матері. Вказані причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачка вважає поважними, тому, посилаючись на положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України, просить визначити їй додатковий строк в шість місяців з дня винесення рішення для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої 14.02.2014 року.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 05.12.2017 року.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05.12.2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху з огляду на її невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, так як з матеріалів справи, а саме свідоцтва про смерть ОСОБА_2, вбачається, що місцем відкриття спадщини є м. Березань Київської області, тому належним відповідачем по справі має бути Березанська міська рада Київської області, відтак, позивачу надано строк 5 (пять) днів з дня отримання ухвали суду для усунення вказаних недоліків.

24.01.2018 року через канцелярію Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за вх. № 495/18 позивачем подано заяву, в якій остання вказувала, що 18.01.2018 року отримала вищевказану ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05.12.2017 року про залишення позовної заяви без руху та на виконання її вимог з метою усунення зазначених в ній недоліків подала уточнену позовну заяву, в якій в якості відповідача замість раніше визначеної Москалівської сільської ради зазначила Березанську міську раду, а раніше наведене обґрунтування позовних вимог уточнила, вказавши, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої 14.02.2014 року, є її останнє місце проживання, а саме м. Березань Київської області.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 27.11.2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до Березанської міської ради Київської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини передано за підсудністю на розгляд до Березанського міського суду Київської області.

02.01.2019 року вказана цивільна справа надійшла до Березанського міського суду Київської області та ухвалою від 04.01.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Березанської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивачка в судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, а саме судовими повістками під розписку, повістки направлялись за його місцезнаходженням, зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яке співпадає з адресою, вказаною позивачем в уточненій позовній заяві (а.с.39,42,48). Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив причини своєї неявки та не подав відзив.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2014 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АП № 294022, виданим виконавчим комітетом Чернишівської сільської ради Роздольненського району Автономної Республіки Крим 17.02.2014 року, про що зроблено актовий запис № 09. Місцем відкриття спадщини зазначено м. Березань Київської області (а.с.8).

У відповідності до свідоцтва про народження серії І-АП № 350293, виданого Чернишівською сільською радою Роздольненського району Кримсьскої області 27.12.1974 року, актовий запис № 68, ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_3 (а.с.6).

03.08.1991 року ОСОБА_3 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_4, змінивши прізвище на «Папченко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-АП № 295880, виданим Чернишівською сільською радою Роздольненського району Кримської АРСР 03.08.1991 року, про що зроблено в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 18 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на набуте нею за життя нерухоме майно, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :04:019:0044 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3093 га, розташовану на території Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, право власності померлої на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 115716, виданим Ярмолинецьким районним відділом земельних ресурсів 22.06.2007 року (а.с.9).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлої 14.02.2014 року, не заводилась, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 49813445 від 10.11.2017 року, виданим Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою (а.с.11).

Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 10.11.2017 року № 3446/01-16 ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_2, померлої 14.02.2014 року, оскільки спадкоємець не була зареєстрована та не проживала з померлою, відтак, не вчинила дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини згідно вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України, у звязку з чим останній рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.10).

Так, за змістом довідки від 18.02.2014 року за вих. № 363/06, виданої виконавчим комітетом Чернишівської сільської ради Роздольненського району Автономної Республіки Крим, ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: Автономна Республіка Крим, Роздольненський район, с. Кропоткіне, вул. Роздольненська, буд. 16, проживала, вела спільне господарство та постійно здійснювала догляд за матірю ОСОБА_2, яка померла 14.02.2014 року. Поховання проводила за свій рахунок. Адреса проживання: Автономна Республіка Крим, Роздольненський район, с. Кропоткіне, вул. Кропоткінська, буд. 25 (а.с.12).

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року), особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

При цьому, згідно положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому, відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

За змістом пункту 2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 1951/5 від 26.12.2012 року, заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори може бути подана спадкодавцем як особисто, так і направлена поштою.

Таким чином, чинне законодавство України передбачає декілька способів реалізації громадянами права на подання заяви про прийняття спадщини.

Як визначено ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені статтею 1272 ЦК України, за змістом ч. 1 якої у випадку, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, слід враховувати розяснення, що містяться в абз. 6 п. 24 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року, у відповідності з якими в даній категорії справ суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постанові від 12.02.2018 року у справі № 712/656/15-ц, а також Верховним Судом України у постановах від 26.09.2012 року у справі № 6-85цс12, 04.11.2015 року у справі №6-1486цс15та від 14.09.2016 року у справі № 1215цс16.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Вказаний правовий висновок наведений в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі 592/9058/17-ц.

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому, за правилами ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобовязаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її матері, позивачка не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у неї будь-яких обєктивних та непереборних перешкод, що істотно утруднили чи унеможливили б її звернення із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а відтак і доказів наявності поважних причин його пропуску в розумінні ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Доводи позивачки щодо її виїзду після смерті матері на заробітки за кордон не підтверджені жодними доказами, відтак, носять характер недоведених посилань та розцінюються судом критично.

Сама лише констатація позивачкою вказаного факту без будь-якого доказового підґрунтя не є достатнім мотивом для підтвердження цього висновку.

Відтак, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги в розумінні ст. 1261 ЦК України, достовірно знаючи про відкриття спадщини, у встановлені законом строки із заявою про прийняття спадщини не звернулась та правом на прийняття спадщини, гарантованим їй ст. 1268 ЦК України, не скористалась, відтак, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Доказів зворотного суду не надано та в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову з огляду на його безпідставність та недоведеність.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15-16, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4-5, 12-13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Березанської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик