Справа № 648/3860/17
Провадження № 2/648/20/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко В.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт.Білозерка Херсонської області цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Білозерська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем першої черги, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом в інтересах ОСОБА_3 в якому просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_4 в квартирі житлового будинку АДРЕСА_2 з 01.01.1983 року по день смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за позивачкою право на спадкування за законом після смерті останнього, разом зі спадкоємцями першої черги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з початку 1983 року ОСОБА_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 , були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки й спільні витрати.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно, яка складається із вищевказаної квартири в житловому будинку, в якому вони разом з ОСОБА_6 проживали. За життя спадкодавець заповіту не склав і спадкоємцем першої черги за законом є син ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , який на протязі 33 років спільного проживання позивача із померлим, жодним чином не допомагав у його лікуванні та не здійснював догляд за ним.

26.12.2018 року позивач звернулась до Білозерської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , але нотаріус відмовила їй в оформленні права на спадщину, вказавши що необхідно встановити факт спільного проживання із спадкодавцем та зазначила наявність спадкоємців першої черги. Так як ОСОБА_6 хворів на серцево-судинні захворювання, позивачка постійно піклувалась про нього, доставляла до медичних установ, готувала їжу, купувала ліки, здійснювала постійний догляд за ним, коли він втратив можливість ходити та обслуговувати себе, здійснила поховання за власні кошти, вважає, що відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України має право на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги.

Ухвалою суду від 06.03.2018 року задоволені клопотання представника позивача про виклик свідків та витребування письмових доказів з відділу реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції, інформацію про перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 10.04.2018 року задоволені клопотання представника позивача про виклик свідка та заміну первісного відповідача - Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області на належного відповідача спадкоємця ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 13.12.2018 року задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи - ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 14.05.2019 року задоволено клопотання представник відповідача про витребування від Управління пенсійного фонду України в Херсонській області інформації про розмір пенсії, яку було нараховано та виплачено за період з 2015 року по 2017 рік гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_6 .

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзові та пояснив, що позивач не довела сукупність підстав, передбачених ч.2 ст.1259 ЦК України, у частині неспроможності спадкодавця самостійно забезпечувати свої потреби, оскільки він не був визнаний інвалідом, міг самостійно пересуватися та себе обслуговувати, не доведений факт матеріального утримання позивачем спадкодавця зважаючи на значно менший розмір отриманої позивачем пенсії за період з 2015 роки по 2017 роки по відношенню до пенсії отриманої спадкодавцем за той самий період. Надані позивачем медичні документи не доводять факту перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи - Білозерської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив розгляд справи проводити без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26.05.2017 року Виконавчим комітетом Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином і дочкою померлого ОСОБА_6 , які є спадкоємцями першої черги, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , виданим 01.11.1968 року Комсомольською селищною радою м.Кременчук Полтавської області та серії НОМЕР_8, виданим (повторно) 09.10.1996 року міським відділом РАГС мерії м.Новосибірська Російської Федерації. Крім того, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим 10.08.1984 року Комсомольським міським відділом РАГС Полтавської області, вбачається, що після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_8 змінено на ОСОБА_9 .

Відповідно до спадкової справи №342/2017 щодо спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , заведеної 26.05.2017 року Білозерською державною нотаріальною конторою Херсонської області та зареєстрованої у спадковому реєстрі за №60992540 (витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі №48548184 від 26.07.2017 року), із заявою про прийняття спадщини (квартири за місцем постійного проживання спадкодавця) крім позивача, також звернувся син спадкодавця - ОСОБА_4 .

Відповідно до листа-роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 26.12.2017 року, державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю підтвердження родинних відносин та необхідністю встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, та зазначено про наявність спадкоємців першої черги.

Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №48548158 від 26.07.2017 року нотаріусом не встановлено, що ОСОБА_6 за життя склав заповіт, а тому спадкування всіх його прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про встановлення факту тривалого проживання однією сім`єю із ОСОБА_6 по час відкриття спадщини, ОСОБА_3 посилається на те, що встановлення такого факту необхідно їй для отримання спадщини.

Визнання факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого ОСОБА_3 01.09.2002 року Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області, зареєстроване місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_3 з 10.07.2000 року, що також підтверджується довідкою з Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області за № 02-21/1090 від 18.12.2017 року та актом обстеження від 15.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_3 фактично проживала з ОСОБА_6 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1983 року та по день смерті останнього за вищевказаною адресою.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 між собою та з іншими особами в зареєстрованому шлюбі не перебували, що підтверджується довідкою №890/14.1-13, виданою 15.05.2018 року Білозерським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області .

Крім того, допитані у судовому засіданні свідки - сусіди ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та лікуючий лікар померлого - ОСОБА_12 , підтвердили факт спільного проживання позивача разом з померлим ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу протягом тривалого часу - понад 30 років, та зазначили що останні вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом.

Суд також бере до уваги, що відповідач - ОСОБА_4 та третя особа - ОСОБА_13 у судовому засіданні не заперечували факт того, що ОСОБА_3 проживала разом із їх батьком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1983 року.

При цьому суд також враховує наступне.

Як роз`яснено у п.21постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_6 , оскільки вони проживати однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено свідками та наявними в матеріалах справи доказами, тому у суду немає жодних правових підстав ставити під сумнів встановлення заявленого позивачем факту, який підлягає встановленню з 01 січня 1983 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

Позивач також просить змінити черговість одержання її права на спадкування за законом як спадкоємця ОСОБА_6 з четвертої черги спадкування на першу чергу спадкування.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як зазначено вище, позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, має право на спадкування за законом у четверту чергу.

Статтею 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у п.п.1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст.ст.1261 - 1265 ЦК України.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 тривалий час - з 2005 року і до дня своєї смерті тяжко хворів на серцево-судинні захворювання та постійно перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Його хвороба з часом прогресувала, стан здоров`я погіршувався та вже з 2012 року перебував на постійному амбулаторному лікуванні та потребував постійного догляду, вказане підтверджується випискою з амбулаторної карти померлого ОСОБА_6 , виданої Дар`ївською амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 15.12.2017 року №96, та показами свідка ОСОБА_12 .

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зазначили, що є сусідами позивачки - ОСОБА_3 й знають одне одного понад 30 років. Пояснили, що за життя ОСОБА_6 часто хворів й останні пів року перебував у лежачому та безпорадному стані, позивач була єдина хто піклувався та доглядав за ОСОБА_6 протягом усього часу, прибирала, готувала їжу, годувала з ложечки та купувала ліки за особисті кошти та кошти ОСОБА_6 , які той отримував. За час хвороби ОСОБА_6 ніхто із його родичів не приїздив, будь-якої допомоги на його утримання, лікування, догляд та в подальшому на поховання не надавав, поховання позивач здійснила за власні кошти та за допомогою сусідів.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначив, що є лікарем померлого ОСОБА_6 , здоров`ям якого за життя ніхто окрім позивача - ОСОБА_3 не цікавився, оскільки позивач постійно перебувала поряд з ОСОБА_6 під час відвідування стаціонарного лікування (за 5 років до смерті), а коли той перестав ходити (близько півроку до смерті) він потребував постійної сторонньої допомоги і піклування у лікуванні, харчуванні, побуті, забезпеченні комфорту в домі, що з боку позивача ОСОБА_6 і отримував. Позивач постійно надавала йому фізичну, моральну, матеріальну та психологічну допомогу, що неодноразово бачив під час відвідування ОСОБА_6 за місцем мешкання (разів 30-40), проте ніколи не бачив в них дітей.

Суд вважає, що стороною позивача надані належні та допустимі докази щодо тривалого перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані, який потребував опіки, матеріального забезпечення, як це визначено ст.1259 ЦК України.

Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч.2 ст.1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.

За встановлених обставин, вбачаються наявні правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни у позивача черговості на одержання права на спадкування з четвертої на першу чергу.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведений факт матеріального утримання спадкодавця зважаючи на значно менший розмір отриманої позивачем пенсії за період з 2015 роки по 2017 роки по відношенню до пенсії отриманої спадкодавцем за той самий період, судом не приймається до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мали спільний побут, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, а отже витрати, які позивач здійснювала, в тому числі на придбання ліків для ОСОБА_6 та здійснення його догляду, були за рахунок коштів з загальних заощаджень та надходжень.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджується належними доказами, є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 960 грн.

Керуючись ст.ст.5, 1216, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, ст.ст.4, 12, 76, 81, 89, 133, 259, 265, 268, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Білозерська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем першої черги - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю разом з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 01 січня 1983 року до моменту смерті останнього.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженку м.Обоянь Курської області, спадкоємцем першої черги по відношенню до спадщини, яка залишилася після ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 11.12.1996 Семенівським РВ УМВС України в Полтавській області на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий 01.09.2002 року Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області, ІПН: НОМЕР_7 , судові витрати в загальній сумі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019 року.

Суддя Рибас А.В.