єдиний унікальний номер справи 546/262/16-ц
номер провадження 2/546/7/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваленка А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі в порядку загального позовного провадження цивільну справу №546/262/16-ц за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором поставки,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2016 позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просив суд стягнути солідарно із ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на його користь грошові кошти в сумі 1000 грн, а також стягнути із ФОП ОСОБА_2 на його користь 7 272 480 грн основного боргу по Договору поставки №26/01-1, інфляційні втрати 5 858 199,17 грн за період з 03.08.2012 по 14.03.2016, 3% річних 788 417 грн за період 03.08.2012 по 14.03.2016, пеню 7 258 134,29 грн за період 03.08.2012 по 14.03.2016; 886 200 грн основного боргу по Договору поставки №01/06-2, інфляційні втрати 713 860,49 грн за період 05.08.2012 по 14.03.2016, 3% річних 95 928 грн за період 05.08.2012 по 14.03.2016, пеню 883 723,49 грн за період 05.08.2012 по 14.03.2016.

Провадження у справі відкрито 07.04.2016 суддею Беркутою Л.Г.

29.04.2016 ФОП Фроловим О.В. подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження, за результатами розгляду якої ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.04.2016 залишено без змін.

Ухвалою Решетилівського районного суду від 20.03.2017 зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, до вирішення господарським судом Харківської області справи №992/307/17 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ТОВ «ЛБЛ» про визнання договорів поставки недійсними; 26.09.2017 провадження у справі відновлено.

Ухвалою від 22.01.2018 задоволено клопотання представника позивача і замінено позивача - ОСОБА_6 , його правонаступником - ОСОБА_4 .

27.03.2018 головуючий суддя - Беркута Л.Г., звільнений у відставку, у зв`язку з чим справу прийнято до провадження складом суду із головуючим суддею - Горульком О.М., про що винесено ухвалу від 04.05.2018.

Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням головуючого судді - ОСОБА_7 О ОСОБА_8 , у відставку, 27.09.2018.

За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд новому складу суду із головуючою Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19).

Ухвалою судді від 10.05.2019 справу прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.10.2019.

15.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 06.11.2019.

Суд, вислухавши думку представників сторін, вважає необхідним закрити провадження у справі в частині позовних вимог на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Представник позивача заперечував проти закриття провадження в частині позовних вимог, оскільки на підставі абз. 2 ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи, що рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі №640/13376/15-ц відмовлено у задоволенні позову з підстав недійсності договорів поставки, то отримані відповідачем суми повинні бути повернуті.

Представник відповідача ФОП Фролова не заперечував проти закриття провадження в частині позовних вимог, зазначивши, що судовими рішеннями господарських судів визнано договори поставки недійсними та не застосовано реституцію, підстав для її застосування у цій справі немає.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання, розпочате 06.11.2019 та після перерви продовжене 07.11.2019, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2018, яке набрало законної сили 20.12.2018, ухваленим у цивільній справі №640/13376/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором поставки , інфляційних втрат, 3 % річних, пені, відмовлено у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Зі змісту цього рішення вбачається, що позивач ОСОБА_6 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , у позові остаточно просив суд стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_2 грошові кошти за договорами поставки: основний борг по Договору № 26/01-1 в розмірі 7 272 480,00 грн; інфляційні втрати по Договору № 26/01-1 в розмірі 5 832 528,96 грн; 3% річних по Договору № 26/01-1 в розмірі 719 150,82 грн; пеню по Договору № 26/01-1 в розмірі 1 309 046,40 грн; основний борг по Договору № 01/06-2 886 200,00 грн; інфляційні втрати по Договору №01/06-2 в розмірі 710 732,40 грн; 3% річних по Договору № 01/06-2 в розмірі 87 487,61 грн; пеню по Договору № 01/06-2 в розмірі 159 516,00 грн, та враховуючи сплачену ОСОБА_9 суму в розмірі 5000 грн та сплачену ОСОБА_10 суму в розмірі 10000 грн, всього стягнути 16 962 142,19 грн. Підставою позовних вимог є невиконання відповідачем ФОП ОСОБА_2 зобов`язань за вказаними договорами поставки.

Отже, в частині заявлених у цій справі позовних вимог ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення основної суми боргу по Договору № 26/01-1 в розмірі 7 272 480,00 грн та основної суми боргу по Договору № 01/06-2 в розмірі 886 200,00 грн є таке, що набрало законної сили рішення суду, постановлене між тими ж сторонами (позивач ОСОБА_4 , відповідач ФОП ОСОБА_2 ), про той самий предмет (основна сума боргу) та з тих самих підстав (порушення зобов`язань за договорами поставки №26/01-1 від 26.01.2012 та №01/06-2 від 01.06.2012).

Таким чином, наявні підстави для закриття провадження у справі в частині зазначених позовних вимог.

Оскільки рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2018 не містить розрахунку та періоду нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені, що унеможливило визначення тотожності предмета позову, суд вважає необхідним в частині цих вимог, а також в частині позовних вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 солідарно коштів у сумі 1000 грн продовжити судовий розгляд.

Посилання представника позивача на те, що отримані відповідачем суми, що є основним боргом за договорами, повинні бути повернуті позивачу на підставі абз. 2 ч.1 ст. 216 ЦК України в порядку застосування наслідків недійсності правочину, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Підставою стягнення коштів у цій справі є порушення відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань за вказаними договорами поставки. Позивачем не заявлено про зміну підстав позову на застосування наслідків недійсності правочинів. Суд відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. З власної ініціативи суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (ч.5 ст. 216 ЦК України) та у межах судового розгляду, у якому така нікчемність встановлена.

Отже, посилання на можливість застосування наслідків недійсності правочинів, є необґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 255, ст. 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в частині позовних вимог про стягнення основної суми боргу по Договору № 26/01-1 в розмірі 7 272 480 (сім мільйонів двісті сімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок та основної суми боргу по Договору № 01/06-2 в розмірі 886 200 (вісімсот вісімдесят шість тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Продовжити судовий розгляд у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в частині позовних вимог про стягнення солідарно з відповідачі коштів у розмірі 1000 грн., про стягнення з відповідача ОСОБА_2 по Договору поставки №26/01-1 інфляційні втрати 5 858 199,17 грн, 3% річних 788 417 грн, пеню 7 258 134,29 грн; по Договору поставки №01/06-2 інфляційні втрати 713 860,49 грн, 3% річних 95 928 грн, пеню 883 723,49 грн.

Ухвала згідно ч.1 ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена протягом 15 днів шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Суддя І.В. Лизенко