Справа № 324/2338/18
Провадження № 2/324/206/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Пологи цивільну справу за позовом акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», яке наразі змінило свою назву на акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» (далі за текстом ОСОБА_1; АТ КБ «ПриватБанк»), та ОСОБА_2 22 травня 2012 року уклали кредитний договір без номеру.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що ОСОБА_2 (далі за текстом - Відповідач) отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначив у позові, що свої зобовязання перед ОСОБА_2 ОСОБА_1 виконав, надавши їй кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом ОСОБА_2 у заяві.

Після отримання кредиту ОСОБА_2 свої кредитні зобовязання не виконала належним чином, в результаті чого у неї перед Банком станом на 25 листопада 2018 року утворилася заборгованість у сумі 11842,53 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 1196,12 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 904,35 грн., заборгованості за пенею 8701,94 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 540,12 грн., яку просять стягнути з відповідача на користь Банку, а також 1762 грн. судового збору.

Представник позивача ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності на а.с.29, у судове засідання не явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги Банку підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити; не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення (а.с.4).

Відповідач у справі, місце реєстрації якої підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду (а.с.38), будучи завчасно належним чином повідомленою про місце, дату і час судового засідання 12 лютого 2019 року, про що свідчить поштове рекомендоване відправлення на її імя (а.с.43) та повідомленою відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України у судові засідання на 12 лютого 2019 року і 25 лютого 2019 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.42), у судове засідання повторно не явилася, про причину неявки суд не повідомила, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в її відсутність до суду не зверталася, відзив на позов не подала.

З зазначених підстав суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем заперечень проти позовних вимог і відзиву на позов, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, з анкети-заяви ОСОБА_2 від 22 травня 2012 року на а.с.10 судом у судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2012 року ОСОБА_2 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої 22 травня 2012 року отримала від Банку кредитну карту з грошовими коштами на ній.

Згідно ст.ст.207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, де відображена воля сторін.

22 травня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про видачу кредиту з видачею кредитної картки і встановленням кредитного ліміту у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому відповідач ОСОБА_2 підписала заяву, в якій зазначено, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.10,зворот).

Відповідно до п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною картою, за користування кредитом ОСОБА_1 нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (а.с.24).

Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с.22,зворот).

Відповідно до пунктів 2.1.1.5.6 У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку позичальник зобовязався виконати зобовязання з виконання кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку (а.с.22,зворот).

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязався сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с.22,зворот).

Для вирішення даної справи застосуванню підлягають ст.ст.526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином із застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором без номеру від 22 травня 2012 року, що складається із заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також тарифів банку, у зв'язку із чим станом на 25 листопада 2018 року утворилася заборгованість у сумі 10802,41 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 1196,12 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 904,35 грн., заборгованості за пенею 8701,94 грн. (а.с.6,зворот).

Однак, вимоги позивача про стягнення одночасно із відповідача пені та штрафів, як це передбачено п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання боргових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно із п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів.

Враховуючи однаковість підстав нарахування пені і штрафів та те, що вони є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення штрафів, передбачених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 540,12 грн. (процентна складова), задоволенню не підлягають із зазначених підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 22 травня 2012 року в сумі 10802,41 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України у звязку з задоволенням основної вимоги задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено Банком при подачі позову в сумі 1762 грн. (а.с.35).

Підстави для застосування судом ч.1 ст.142 ЦПК України щодо розподілу судових витрат у даній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 509, 525, 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.9, 10, 12, 18, 141, 223 ч.4, 247 ч.2, 263-265, 272, 280, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації якої: Запорізька область, м.Пологи, вул/пров.Державна/Пархоменка, буд.181/1, на користь АТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, МФО 305299, , на р/р №3111 заборгованість за кредитним договором без номеру від 22 травня 2012 року, яка утворилася станом на 25 листопада 2018 року, в сумі 10802 (десять тисяч вісімсот дві) гривні 41 копійку, 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок судового збору, а всього стягнути 12564 (дванадцять тисяч пятсот шістдесят чотири) гривні 41 копійку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Пологівський районний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію заочного рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Суддя: Кацаренко І. О.