Р І Ш Е Н Н Я№ 127/7304/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 р.м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Медяної Ю.В.,

секретар Подоляк М.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

30.03.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку.

В позовній заяві зазначено, що 09.11.2017 р. помер батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7, який згідно заповіту від 23.12.2010 р., посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №2-2409, заповів усе належне йому на день смерті майно своєму сину - позивачу ОСОБА_1 та своїй племінниці - відповідачу ОСОБА_3

Позивач разом з відповідачем провели поховання померлого 09.11.2017 р. ОСОБА_7 Оригінал свідоцтва про смерть та документи, що підтверджували право власності ОСОБА_7 на майно залишилися у відповідача ОСОБА_9

Після смерті батька позивач поїхав працювати у м. Київ, де перебував до 20.03.2017 р. Після повернення до м. Вінниці позивач та відповідач домовились, що після прийняття у спадок квартири №104 по вул. Свердлова у м. Вінниці вони її продадуть, а кошти поділять.

За усною домовленістю останні мали разом прийняти спадщину у приватного нотаріуса. В травні 2017 року позивач знову поїхав до м. Києва, а повернувшись в червні 2017 року зустрівся з відповідачем з метою обговорення питання про прийняття спадщини та продажу квартири.

Однак, відповідач ОСОБА_3 повідомила йому, що бажає залишити квартиру собі для проживання, а позивачу пообіцяла виплатити належну йому частку в грошовій сумі.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 повідомила, що для отримання коштів для виплати позивачу його частки їй необхідно продати свою кімнату в гуртожитку.

Згодом зясувалось, що відповідач не мала наміру виплачувати позивачу кошти за належну йому частку, а навмисне затягувала час з метою пропуску останнім строку для прийняття спадщини, оскільки вона подала заяву про прийняття спадщини 08.06.2017 р.

З 25.06.2017 р. по 30.07.2017 р. позивач працював у м. Києві та вважав, що відповідач виконає свій обовязок перед ним в належній формі.

Зрозумівши, що відповідач затягує з виплатою коштів, позивач мав намір подати заяву про прийняття спадщини, щоб попередити обман з боку відповідача та одноособове спадкування нею усього майна, однак у нього був відсутній оригінал свідоцтва про смерть батька, та не було відомо, що спадкова справа вже заведена за заявою ОСОБА_3

З 31.07.2017 р. по 21.08.2017 р. через загострення хвороби та погане самопочуття, позивач не зміг звернутись з заявою про прийняття спадщини та пропустив шестимісячний термін для її прийняття.

На початку вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача задля отримання оригіналу свідоцтва про смерть батька, на що остання повідомила, щоб він звернувся до ОСОБА_5 нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6

28.09.2016 р. ОСОБА_5 нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 повідомила позивачу, що спадкова справа заведена в червні 2017 року.

За результатами розгляду заяви позивача про прийняття спадщини, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач у встановлений законом строк не звернувся з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 та не надав доказів фактичного прийняття спадщини.

За зазначених вище обставин позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та після ознайомлення з матеріалами спадкової справи витребуваної судом він дізнався, що ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 2,6589 кадастровий номер :02:000:0211, що знаходиться на території с/р Лозувата Липовецького району Вінницької області.

У звязку з даними обставинами, а також у звязку з тим, що ОСОБА_5 нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 не було повідомлено та розяснено іншому спадкоємцю (позивачу по справі) необхідність прийняття або відмови у прийнятті спадщини, ОСОБА_1 залишив позов без розгляду.

Нотаріус маючи відомості про місце реєстрації позивача не вчинила дій щодо повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснювала викликів позивача як спадкоємця за заповітом, та відповідно не розяснила наслідки неподання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_7

Враховуючи зазначене вище, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_7, який помер 09.02.2017 р.; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5047 на квартиру АДРЕСА_2, виданого 15.09.2017 р. ОСОБА_3, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5048 на земельну ділянку площею 2,6589 кадастровий номер :02:000:0211, що знаходиться на території с/р Лозувата Липовецького району Вінницької області, виданого 15.09.2017 р. ОСОБА_3, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с. 2-5).

20.04.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 просила суд відмовити у задоволенні позову та зазначила, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину. Наведені позивачем в позовній заяві причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є обєктивними, непереборними і істотними труднощами на вчинення цих дій, а тому не є тими підставами, які завадили і були перешкодою позивачу в своєчасному зверненні з заявою про прийняття спадщини.

Посилання позивача на те, що він хворів не є обєктивною підставою, яка завадила й стала для нього перешкодою в своєчасному зверненні з заявою про прийняття спадщини, адже згідно долученої позивачем копії виписки з медичної картки хворого, останній хворів з 21.07.2017 р. по 21.08.2017 р. Тобто, хвороба була нетривалою та її час припав лише на останніх 9 днів строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідач звертає увагу на те, що позивач перебував на лікуванні до 21.08.2017 р., в той час як звернувся із заявою до нотаріуса 28.09.2017 р. більш ніж через місяць після одужання.

Наведені позивачем доводи в позовній заяві щодо своєї необізнаності та введення його в оману не відповідають дійсності, оскільки померлий ОСОБА_7, який є дідусем ОСОБА_3, в останні роки перебував в хворобливому, немічному стані та потребував постійного стороннього догляду. З січня 2015 р. такий догляд здійснювала виключно ОСОБА_3 Остання проживала у квартирі спадкодавця, купувала для нього ліки, продукти, харчування, доглядала його, адже спадкодавець самостійно не пересувався.

Після смерті спадкодавця, ОСОБА_3 одноособово понесла усі витрати, повязані з похованням, тому свідоцтво про смерть ОСОБА_7 було видано саме їй.

Знаючи про те, що спадкодавцем був оформлений заповіт, згідно якого ще одним спадкоємцем є позивач, ОСОБА_3 звернулася до нього з метою обговорення дій щодо оформлення спадщини. В березні 2017 р. позивач та відповідач разом прибули до Першої вінницької державної нотаріальної контори аби отримати консультацію щодо порядку оформлення спадщини. Консультація була надана як позивачу, так і відповідачу, при цьому нотаріус наголосила, що вони мають в строк до шести місяців з моменту смерті спадкодавця звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

В кінці квітня 2017 р. між позивачем та відповідачем відбулася розмова з приводу подальшої долі спадкового майна квартири АДРЕСА_3. Під час даної розмови було озвучено два варіанти щодо дій із спадковим майном: кожен з спадкоємців оформляє право власності на свою частку спадкового майна, та після цього відповідач купує у позивача його частку; позивач відмовляється від своєї частки на користь відповідача, а остання в свою чергу надає позивачу розписку в якій зобовязується протягом обумовленого часу виплатити позивачу вартість його частки за рахунок виручених коштів від продажу кімнати в гуртожитку. Позивач зазначив, що він не бажає чекати, коли відповідач зможе продати свою кімнату в гуртожитку, аби виплати йому його частку, а тому він оформить право власності на свою частку в спадковому майні, яку згодом може продати відповідачу.

Про дану розмову знала тітка позивача ОСОБА_10, яка разом з позивачем та відповідачем в березні 2017 року ходила на консультацію до нотаріуса.

У травні-червні 2017 року відповідач неодноразово телефонувала позивачу, щоб домовитися про дату та час, коли вони могли б разом піти до нотаріуса та подати заяви про вступ у спадщину. Проте позивач весь час говорив відповідачу, щоб вона зателефонувала йому через тиждень-два, а згодом взагалі перестав брати слухавку.

За вказаних обставин, враховуючи встановлені законом строки подачі заяви про вступ у спадщину, 23.06.2017 р. відповідач подала заяву про прийняття спадщини, у якій вказала, що крім неї є ще один спадкоємець ОСОБА_1, після чого зателефонувала та повідомила про це позивачу.

02.08.2017 р., відповідач, її мати ОСОБА_11, вітчим ОСОБА_12 та позивач разом поїхали в с. Лозовата Липовецького району Вінницької області, аби відремонтувати на кладовищі памятник матері позивача. На той час позивач не мав ознак перебування в хворобливому стані, хоча з виписки медичної картки слідує, що останній перебував на лікуванні (а.с. 41-47).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що в матеріалах спадкової справи витребуваної судом у справі №127/21095/17 встановлено відсутність відомостей про перевірку нотаріусом при заведенні спадкової справи наявності повідомлення позивача, чи виклик його до нотаріуса або повідомлення його як спадкоємця за заповітом про прийняття спадщини, що свідчило б про сприяння в здійсненні особистого розпорядження спадкодавця.

Відсутність інформації у позивача про те, що відповідач звернулась до ОСОБА_5 нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 ще в червні 2017 року із заявою про прийняття спадщини, враховуючи домовленості щодо розподілу спадкового майна, в тому числі визнані відповідачем згідно відзиву, призвели до того, що до закінчення строку на подання такої заяви позивач не зміг її подати у звязку із хворобою.

Пояснення викладені відповідачем щодо того, що вона разом із позивачем були в Першій вінницькій державній нотаріальній конторі, де їм було розяснено порядок та строк звернення із заявою про прийняття спадщини, спростовуються тим, що після поховання батька позивач змушений був поїхати на роботу у м. Київ, де перебував до кінця березня 2017 року.

Крім того, з заяви відповідача від 23.06.2017 р., адресованої ОСОБА_5 нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, вбачається, що точна адреса проживання іншого спадкоємця позивача по справі відповідачу не відома, при тому, що як зазначає остання в телефонному режимі між ними велися домовленості, а тому вона мала змогу уточнити місце проживання позивача (а.с. 83-86).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_5 нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутність, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що відповідач ОСОБА_3 з 2015 р. проживала в свого дідуся ОСОБА_7 та доглядала його. Позивач ОСОБА_1 рідко приходив до хворого ОСОБА_7 Позивач та відповідач знали про існування заповіту.

Свідок постійно нагадувала позивачу ОСОБА_1 про необхідність у 6-ти місячний строк подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, в тому числі за тиждень до спливу вищевказаного строку, на що відповідач відповідав, що він обізнаний з цього питання.

Час від часу позивач ОСОБА_1 знаходився у м. Києві, стан його здоровя був задовільний, обєктивних причин щодо неможливості у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса стосовно прийняття спадщини не було.

Свідок ОСОБА_13 (тітка відповідача) суду повідомила, що відповідач ОСОБА_3 їй розповідала, що з 2015 р. проживала в квартирі ОСОБА_7, коли він захворів постійно турбувалася про нього, незважаючи на те, що догляд за важкохворим відбирав у неї багато сил. Позивач ОСОБА_1 матеріально не допомагав та не навідував ОСОБА_7

Свідок зазначила, що сторони знали про заповіт ОСОБА_7 та навесні 2017 р. дійсно була зустріч та консультація позивача та відповідача у державного нотаріуса стосовно прийняття спадщини. Позивач був обізнаний про 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Свідок підтвердила домовленість стосовно розподілу спадкового майна між сторонами.

Свідок ОСОБА_13 зазначила, що про дані обставини їй відомо зі слів відповідача, оскільки вони часто спілкувалися.

Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно заповіту від 23.12.2010 р., посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №2-2409, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на час смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках (а.с. 6а).

09.02.2017 р. ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-АМ №371076, виданого 10.02.2017 р. Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №454 (а.с. 119).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.02.2009 р., виданого Виконкомом Вінницької міської ради від 12.02.2009 р., згідно з рішенням від 12.02.2009 р. №209, ОСОБА_7 належала квартира №104 по вул. Свердлова в м. Вінниця (а.с. 125).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №674156, виданого 28.03.2007 р. Липовецькою районною державною адміністрацією, ОСОБА_7 належала земельна ділянка площею 2,6589 кадастровий номер :02:000:0211, що знаходиться на території с/р Лозувата Липовецького району Вінницької області, виданого 15.09.2017 р. ОСОБА_3, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с. 141).

23.06.2017 р. ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_5 нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини, у якій повідомила, що крім неї є спадкоємець за заповітом та законом, син померлого ОСОБА_1, точна адреса проживання якого їй не відома (а.с. 103).

Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 22.08.2017 р. №24339, наданої на запит ОСОБА_5 нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 22.08.2017 р. №1442/02-14, повідомлено, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: м. Вінниця, СТОВ Ромашка Шевченка, б. 50 (а.с. 116).

15.09.2017 р. ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_5 нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину (а.с. 117).

15.09.2017 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5047 на квартиру АДРЕСА_2 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5048 на земельну ділянку площею 2,6589 кадастровий номер :02:000:0211, що знаходиться на території с/р Лозувата Липовецького району Вінницької області (а.с. 146, 148).

Згідно копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Вінницькою обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, позивач ОСОБА_1 з 31.07.2017 р. по 21.08.2017 р. хворів (а.с. 9).

28.09.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2016 р. №1710/02-31, відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадкових справ на майно після смерті ОСОБА_7, померлого 09.02.2017 р., оскільки ОСОБА_1 у встановлений законом строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7, а також не предявив доказів фактичного прийняття спадщини (проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини) (а.с. 7-8).

Вперше з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області 03.10.2017 р., який за заявою його представника ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2018 р. (справа №127/21095/17) було залишено без розгляду (а.с. 48, 49-50).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц.

Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини сплив 09.08.2017 р., а до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини він звернувся 28.09.2017 р., тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 р. у справі №6-496цс17, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Під час розгляду даної справи встановлено, що хоча відповідач ОСОБА_3 доглядала померлого 09.02.2017 р. ОСОБА_7, однак у своєму заповіті від 23.12.2010 р. за життя він висловив свою дійсну волю та заповів своє майно позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 в рівних частках, хоча мав можливість на власний розсуд розпорядитися власним майном на випадок смерті, а саме: змінити чи скасувати заповіт або заповісти усе своє майно ОСОБА_3

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №63/2017 р. до майна померлого 09.02.2017 р. ОСОБА_7, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 в порушення ст. 63 Закону України «Про нотаріат» не повідомила про відкриття спадщини спадкоємця ОСОБА_1, хоча згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 22.08.2017 р. №24339, нотаріусу було відомо зареєстроване місце проживання позивача та не викликала спадкоємця шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі і відповідно не розяснила ОСОБА_1 право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Крім того, коли позивач ОСОБА_1 в останні дні строку на подання заяви про прийняття спадщини дізнався про наявність заведеної спадкової справи він не зміг фізично реалізувати своє право на подання відповідної заяви, оскільки у період з 31.07.2017 р. по 21.08.2017 р. потребував лікування.

Отже, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, те, що приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 не вчиняла протягом передбаченого законом строку для прийняття спадщини дій, спрямованих на повідомлення спадкоємця позивача ОСОБА_1 про відкриття спадщини, беручи до уваги незначний період пропуску строку для прийняття спадщини та свободу заповіту, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визначити додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом та як наслідок скасувати свідоцтва про право на спадщину №5047, №5048, видані ОСОБА_5 нотаріуом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 відповідачу ОСОБА_3

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідачів на користь позивача, а саме: по 1057 грн. 20 коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1220, 1222, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263-265 ЦПК України,

ст. 63 Закону України «Про нотаріат»,

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, задовільнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці, після набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_7, який помер 09.02.2017 р.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5047 на квартиру АДРЕСА_2, виданого 15.09.2017 року ОСОБА_3, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5048 на земельну ділянку площею 2,6589 кадастровий номер :02:000:0211, що знаходиться на території с/р Лозувата Липовецького району Вінницької області, виданого 15.09.2017 р. ОСОБА_3, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1057 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 1057 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючий за адресою: м. Вінниця, с/т "Ромашка", 50;

відповідач ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

відповідач ОСОБА_5 нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, м. Вінниця, пр-т. Коцюбинського, буд. 78, ОСОБА_14

Суддя Ю.В. Медяна