Справа № 589/4155/18
Провадження № 2/589/571/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач, уклавши з позивачем 21.12.2011 кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 19931 грн. 99 коп., що складається з 6308 грн. 09 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 2926 грн. 00 коп. - за відсотками, 9272 грн. 57 коп. - пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 925 грн. 33 коп. - штраф (процентна складова).

Ухвалою суду від 02.11.2018 відкрито провадження та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного проваження.

В подальшому судові засідання в справі неодноразово відкладались в зв`язку з неврученням відповідачу судової повістки.

Від відповідача відзиву не надійшло. Будь-яких заяв чи клопотань відповідач також не надав.

Суд, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити враховуючи таке.

1. Позивач стверджує, що відповідач підписавши заяву від 21.12.2011 отримав кредит в розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

З копії вищевказаної заяви /а.с. 8/ вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку КРЕДИТКА "УНІВЕРСАЛЬНА", про що свідчить відмітка навпроти вищевказаної позиції, а також ОСОБА_1 зазначив бажаний розмір кредитного ліміту за платіжною карткою КРЕДИТКА "УНІВЕРСАЛЬНА"/GOLD в сумі 500 гривень.

Таким чином, безпосередньо з дослідженої судом копії анкети-заяви від 21.12.2011 не вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

2. Позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження обставин отримання позивачем платіжної картки, про бажання отримання якої було вказано в анкеті заяві від 21.12.2011 - ані фотографії відповідача з карткою в руці під час її отримання у відділенні банку, ані номеру картки, ані інформації про строї її дії.

Таким чином, суд лише може припустити, що відповідач отримав платіжну картку з певним розміром кредитного ліміту.

3. Позивач не надав оригіналу анкети - заяви, вказавши, що це не вбачається можливим (лист позивача від 10.10.2019 № 347301-ВБ). Таким чином, суд може припустити, що оригінал анкети - заяви дійсно існує.

4. Позивачем додатково було надано виписки, як зазначено в листі позивача, "по кредитному рахунку Клієнта". Однак зі змісту даної виписки вбачається, що позивачем надано виписки по декількох картах, якими користувався відповідач. Зокрема, на початку виписки вказана основна карта № НОМЕР_1 . В тексті виписки вказані також карти № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 . Буль -яких пояснень цьому позивачем не надано, а тому зробити однозначний висновок, яку саме карту отримав відповідач, підписавши анкету-заяву від 21.12.2011 неможливо.

З аналізу операцій за картою № НОМЕР_1 можливо припустити, що 21.12.2011 на даному рахунку перебувало 500 грн. Також суд може припустити, що дані 500 грн. і є розміром встановленого кредитного ліміту, про який зазначив відповідач підписуючи анкету заяву від 21.12.2011.

5. З урахуванням висновку виклладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 суд також вважає, що Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, витяг з яких додано до позовної заяви /а.с. 10 - 24/ не є частиною укладеного між позивачем та відповідачем правочину щодо отримання кредиту.

Згідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). В цьому зв`язку неприйнятним є підхід, відображений у відповіді позивача від 10.10.2019 № 347301-ВБ: "...Якщо надання оригіналів відповідно до запиту є актуальним та необхідним для вирішення справи, просимо Вас надіслати на адресу банку ... рішення про витребування оригіналів". Тобто, позивач - ініціатор справи, маючи в розпорядженні докази обгрунтованості своїх вимог, добровільно їх не надає, притримує, не заявляє про них, однак пропонує суду їх витребувати, по суті перекладаючи на суд обов`язок доведення обставин справи, що є неприпустимим.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність прав щодо здійснення учасниками справи всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України) означає, що жоден учасник справи не має будь-яких преференцій (переваг) під час реалізації права на звернення до суду за захистом порушених прав. Правосуддя не може полягати в тому, аби ухвалювати ті чи інші рішення керуючись лише припущеннями, навіть, достатнього вагомими, покладаючись лише на авторитет чи суспільну значущість учасника справи. ЦПК України прямо вказує, що доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

З урахуванням вищевказаних норм та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що наявність між позивачем та відповідачем в даній справі кредитних правовідносин, а саме, кредитного договору, не надано жодного доказу з якого б вбачалось волевиявлення позивача та відповідача з усіх істотних умов надання кредиту, зокрема, його розміру, строку надання, умов повернення тощо, а також доказів, які б підтверджували б заявлену ціну позову.

Вищевказане свідчить про недоведеність позивачем його позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 263 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Сидорчук