ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 2-8094/11

провадження № 22-ц/818/4126/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сидорчук М.О.,

сторони справи:

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Волошин Вікторія Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Погорєлова Ігора Сергійовича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова, постановлену 27 червня 2019 року у складі судді Подус Г.С.

УСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі ПАТ, Банк) звернулося до суду зі скаргою про скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі Шевченківський ВДВС) Волошин Вікторії Вікторівни про закінчення виконавчого провадження (ВП) № 32884975 від 02.05.2018 та зобов`язання Шевченківський ВДВС відновити ВП № 32884975.

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2012 задоволені позовні вимоги ПАТ до ОСОБА_1 та стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором у розмірі 5283 долари США 28 центів, що відповідно до курсу купівлі-продажу долара США станом на 20.01.2012 становило 42 213 грн 41 коп. На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-8094/11, у якому заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором також зазначена в іноземній валюті. 05.06.2012 Шевченківським ВДВС було відкрито ВП № 32884975 за виконавчим листом № 2-8094/11, останній платіж у якому ОСОБА_1 здійснив 14.05.2018. Гроші були перераховані у гривні, що були конвертовані ПАТ за офіційним курсом НБУ гривні до долару США (26,1956 гривень за 1 долар США) станом на день погашення. Таким чином, Банк отримав від боржника 462 долари США 93 центи в рахунок погашення заборгованості. 02.05.2018 державним виконавцем Шевченківського ВДВС була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №32884975 на підставі п. 9 ч.1 ст.39 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що борг, виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій стягнуто та перераховано в повному обсязі. При цьому державним виконавцем не було враховано, що залишок неповернутої заборгованості за виконавчим листом № 2-8094/11станом на 02.05.2018 склав 1 423 долари США 33 центи. Постанову державного виконавця від 02.05.2018 Банк отримав лише 10.01.2019 при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2019 року у задоволенні скарги ПАТ відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2012 сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , визначена в іноземній валюті із зазначенням її еквівалента в гривні. На підставі вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист із зазначенням такої ж суми. Державний виконавець не наділений правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену в рішенні суду. Крім цього, відповідно до закону державний виконавець не зобов`язаний направляти постанову про закінчення виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією. Факт не направлення такої постанови стягувачу не є підставою для її скасування.

В апеляційній скарзі Погорєлов Ігор Сергійович, який діє в інтересах ПАТ, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити скаргу Банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з резолютивною частиною рішення суду від 20.01.2012 та виконавчим документом, виданим на його виконання, заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором стягнута на користь Банку в доларах США. Вирішуючи питання фактичного виконання рішення суду за виконавчим листом, державний виконавець мав установити, який доларовий еквівалент підлягає стягненню з боржника, яка сума в гривні стягнута та в якій частині вона покрила загальну заборгованість в іноземній валюті. Державний виконавець, закриваючи ВП № 32884975, зазначеного не з`ясував, чим порушив права Банку на належне виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін. Посилається на те, що державний виконавець не наділений правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену в рішенні суду. За рішенням суду ОСОБА_1 повністю сплатив заборгованість в гривневому еквіваленті. Банк не оскаржив рішення суду, виконавчий лист та постанову про відкриття виконавчого провадження в частині визначення суми що підлягає стягненню в гривневому еквіваленті, отже, був із нею згоден. Державний виконавець діяв відповідно до закону, закривши провадження після повного виконання рішення суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.п. 2,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2012 з ОСОБА_1 на користь ПАТ стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 5283 долари США 28 центів, що відповідно до курсу купівлі-продажу долара США, встановленого Національним банком України станом на 20.01.2012 , склало 42213 гривень 41 копійку, судовий збір у розмірі 421,61 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього 541 гривню 61 копійку (т.1 а.с. 40-41).

На виконання вказаного рішення суду 20.04.2012 Дзержинським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист № 2-8094/11. У виконавчому листі вказано, що ОСОБА_1 має сплатити на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 5283 долари США 28 центів, що відповідно до курсу купівлі-продажу долара США, встановленого Національним банком України станом на 20.01.2012 становить 42213 гривень 41 копійку (т.1 а.с. 59-60).

Після пред`явлення виконавчого листа до виконання державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС, 05.06.2012 було відкрито ВП № 32884975 (т.1 а.с. 64-67).

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського ВДВС із заявою про закінчення ВП № 32884975, надавши квитанції про сплату заборгованості на користь Банку (т.1 а.с. 121-125).

Державний виконавець, врахував, що ОСОБА_1 сплатив на користь Банку 30 085 грн 64 коп. на реквізити стягувача, 12 127 грн 77 коп. - на депозитний рахунок Шевченківського ВДВС, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, тому постановою від 02.05.2018 закрив ВП № 32884975 у зв`язку зі сплатою боржником на користь ПАТ 42 213 грн 41 коп. заборгованості за кредитним договором. (т.1 а.с. 127-128).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404-VIII) у редакції на час вчинення виконавчих дій виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Позовні вимоги ПАТ про стягнення з ОСОБА_1 5 283 доларів США 28 центів заборгованості за кредитним договором у гривневому еквіваленті на час ухвалення рішення суду задоволені у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7 796 доларів США зі сплатою пені за прострочення повернення кредиту, який не повернув.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону № 2346-ІІІ.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця..

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалюючи рішення у справі, Дзержинський районний суд міста Харкова визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Такий висновок міститься у постанові Великої палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц ( № провадження 14-134цс18).

Тому старший державний виконавець Шевченківського ВДВС установивши, що ОСОБА_1 сплатив на користь Банку лише гривневий еквівалент стягнутої з нього за рішенням суду суми в доларах, дійшов помилкового висновку про виконання судового рішення у справі № 2-8094/11 в повному обсязі та закрив виконавче провадження передчасно.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга Погорєлова І.С., який діє в інтересах ПАТ, підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення. Скаргу Банку на дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС належить задовольнити частково: визнати постанову про закінчення ВП № 32884975 від 02.05.2018 незаконною та зобов`язати Шевченківський ВДВС її скасувати.

В разі скасування постанови про закінчення ВП № 32884975 від 02.05.2018 таке виконавче провадження підлягає поновленню, тому вимоги скаржника щодо покладення на державного виконавця обов`язку відновити це провадження є передчасними і задоволенню не підлягають.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 12-66гс18, перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у частині другій статті 3 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби. Водночас у частині другій статті 4 вказаного Закону не встановлено ставки судового збору за подання скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, проте визначено ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарг на всі ухвали суду без винятку.

На час подання ПАТ апеляційної скарги редакція частини першої статті 4 Закону № 3674-VI передбачала ставку судового збору за подання юридичною особою до суду апеляційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 грн), які були сплачені Банком при подачі апеляційної скарги (т.1 а.с. 183).

Оскільки скарга представника Банку підлягає задоволенню, враховуючий правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 12-66гс18, на Шевченківський ВДВС покладається обов`язок з відшкодування на користь ПАТ 1921 грн судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384, 447, 451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Погорєлова Ігоря Сергійовича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії державного виконавця задовольнити частково.

Постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Волошин Вікторія Вікторівна від 2 травня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 32884975 визнати протиправною.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати постанову про закриття виконавчого провадження № 32884975 від 2 травня 2018 року.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 8 листопада 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний