ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 639/9780/15-ц

Провадження № 22-ц/818/288/19

26 лютого 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П.,Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

третя особа- Харківська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 серпня 2016 року з урахуванням ухвал про внесення виправлень у це рішення від 02 грудня 2016 року (судді Шиянова Л.О., Іванова І.В.)

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа- Харківська міська рада про виділення в натурі частки нерухомого майна із спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

встановив:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив припинити право спільної часткової власності на домоволодіння розташоване за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Ілліча, буд. 54 шляхом виділу в натурі ОСОБА_1 відповідно до 78/100 частин та визнати право власності на: житловий будинок «літ.Б-2». включаючи тамбур «літ. б», балкон «літ. 61», балкон «літ. 62») загальною площею 266,8 кв/м, зливну яму №8 та дві огорожі №6, визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: м.

Харків, пр. Ілліча № 54 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах від загальною площі земельної ділянки.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він як співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частка, яка належить позивачу на праві власності, є відокремленою, при виділі не втратить свого цільового призначення, тому відповідно до законодавства її виділ в натурі можливий.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та просила ухвалити рішення, яким припини право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Ілліча, буд 54 шляхом виділу в натурі ОСОБА_2 відповідно до 22/100 частин та визнати право власності на: житловий будинок «літ. А-1» площею 74,9 кв.м.; прибудову «літ. А1-1» площею 17,1 кв.м.; прибудову «літ. А2-1» площею 20,7 кв.м; житлову прибудову «літ. АЗ-1» площею 28,9 кв.м.; прибудову «літ. а» площею 8,0 кв.м; тамбур «літ. а2» площею 4,5 квм.; ганок «літ. А3» площею 3,1 кв.м.; ганок «літ. а4» площею 2,4 кв.м.; кухню «літ. К» площею 36,5 квм; вхід в кухню «літ. к» площею 7,5 квм.; гараж-сарай «літ. Р» площею 76,2 кв.м.; гараж «літ. С» площею 17,9 квм.; погріб «літ. Г» площею 9,4 кв.м.; погріб «літ. Л» площею 5,5 кв.м; сарай «літ. Ш» площею 12,6 кв.м.; більярдну «літ. Т»; тамбур «літ. О» площею 6,9 кв. м.; душ-вбиральню «літ. П» площею 4,8 кв.м.; вбиральню «літ. Н» площею 1,0 кв.м.; навіс «літ. У» площею 18,4 кв.м.; сарай «літ. Ч» площею 9,2 кв.м.; басейн «літ. Щ» площею 41,7 кв.м.; водогін№4; ворота №5, зливну яму №7.

08 серпня 2016 року на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова була призначена судова будівельно-технічна експертиза, провадження якої доручено експерту науково-дослідної установи - ТОВ ІНВЕНТ-ПРОЕКТ, яке має відповідний кваліфікаційний сертифікат на проведення будівельно-технічної експертизи серії АЕ №003286 від 24.04.2014, якого попередили про кримінальну відповідальність за ст. ст.384, 385 КК України.

19.08.2016 року експертом ТОВ ІНВЕНТ-ПРОЕКТ був наданий висновок щодо можливості технічного поділу об'єкта нерухомого майна № 19.08-01/16 від 19.08.2016.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 серпня 2016 року з урахуванням ухвал про внесення виправлень у це рішення від 02 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з виділення в натурі частки нерухомого майна із спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено.

Постановлено припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Ново-Баварський (колишній проспект ОСОБА_4), буд. 54.

Виділити в натурі ОСОБА_1 відповідно до 78/100 частин та визнати право власності на: житловий будинок літ. «Б-2» що утворюється з приміщень - коридор 3-1 площею 3,3 м2, коридор №3-2 площею 23,9 м2, житлова кімната №3-3 площею 15,9 м2, житлова кімната №3-4 площею 30,0 м2, ванна №3-5 площею 6,3 м2, вбиральня №3-6 площею 2,0 м2, котельня №3-7 площею 9,7 м2, коридор №3-8 площею 21,3 м2, кухня №3-9 площею 15,6 м2, по 1-му поверху площею 128,0 м2, житловою площею 45,9 м2, коридор №3-10 площею 25,8 м2, житлова кімната №3-11 площею 35,4 м2, житлова кімната №3-12 площею 20,1 м2, санвузол №3-13 площею 4,6 м2, комора №3-14 площею 12,0 м2, житлова кімната №3-15 площею 17,6 м2 , житлова кімната №3-16 площею 20,5 м2, тамбур №1 площею 2,8 м2 по 2-му поверху 138,8 м2, житловою площею 93,6 м2 усього по літ. «Б-2» загальною площею 266,8 м2, житловою площею 139,5 м2 та господарських будівель і споруд: літ «Щ» басейн, №8 зливна яма. №1 огорожа, №2 ворота, які розташовані на земельній ділянці, площею 910 м2, виділити в окреме домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Харків, пр. Ново-Баварський, 54-Ж.

Визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою м. Харків, проспект Ново-Баварський (колишній проспект ОСОБА_4), № 54 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до фактичного користування у рівних частинах від загальною площі земельної ділянки по 910,00 кв м.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки нерухомого майна із спільної часткової власності задоволено.

Постановлено виділити в натурі ОСОБА_2 відповідно до 22/100 частин та визнати право власності на: житловий будинок літ. «А-1», що утворюється з приміщень - тамбуру №ІІ площею 2,0 м2, комора №ІІІ площею 0,9 м2, коридор №1-1 площею 10,9 м2, кухні №1-2 площею 12,7 м2, житлової кімнати №1-3 площею 7,5 м2, санвузол №1-4 площею 5,7 м2, житлова кімната №1-5 площею 13,7 м2, житлова кімната №1-7 площею 8,6 м2, житлова кімната №1-8; площею 8,8 м2, коридор №1 площею 4,7 м2, коридор №2-1 площею 7,7 м2, кухня №2-2 площею м2, кухня №2-2 площею 8,1 м2, ванна №2-3 площею 3,1 м2, житлової кімнати №2-5 площею 5 м2, вбиральня №2-7 площею 1,8 м2, коридор №2-8 площею 3,5 м2, житлова кімната №2-9 площею 9,9 м2, загальною площею 123,1 м2, житловою площею 62,0 м2 та господарських будівель і споруд, а саме: літ. «О» тамбур, літ. «Г» та «Л», погріб, літ. «Р» та «С» гараж, літ. «К», літня кухня, літ. «к» вхід в літню кухню, літ. «Ш» та «Ч» сараї, літ. «Т» більярдна, літ. «П» душ-вбиральня, літ. «Н» вбиральня, літ. «У» навіс, №4 дворовий водопровід, №5-6 огорожа, №7 зливна яма, І вимощення, які розташовані на земельній ділянці площею 910 м2, залишити за адресою: м. Харків, пр. Ново- Баварський, 54.

На це рішення ОСОБА_3, який не був залучений до участі у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення та ухвали суду про внесення виправлень у це рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити; постановити окрему ухвалу по факту зловживання своїми процесуальними правами ОСОБА_1 та ОСОБА_2; понесені ОСОБА_3 судові витрати покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_2, стягнувши їх на користь апелянта.

Скарга мотивована неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на час розгляду справи рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2007 року про визнання за ОСОБА_1 права власності на домоволодіння №54 по пр..ОСОБА_4 у м.Харкові скасоване; також була скасована і державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 78/100 і 22/100 частин спірного домоволодіння відповідно. Також вказує на те, що він є власником 54/100 частин домоволодіння по пр..Ново-Баварському, 56 і саме за рахунок належної йому частини земельної ділянки площею 107 кв.м. зроблена її переуступка на користь домоволодіння№54 по пр..Ново-Баварському, що було встановлено судовим рішенням. Однак до участі у справі ОСОБА_5 залучений не був, чим порушено його права. Апелянт був позбавлений можливості заявити зустрічний позов про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою. Вважає дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо подання позовів, визнання взаємних вимог та приховування від суду обставин справи зловживанням своїми процесуальними правами.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначають, що доказів порушення прав ОСОБА_3 оскаржуваним рішенням не надано, оскільки до апеляційної скарги не долучено документів на підтвердження права власності апелянта на земельну ділянку. Також вказують на те, що переуступка земельної ділянки була закріплена ще до того, коли ОСОБА_3 став її власником на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 04.02.1992 року, тому користування нею сторонами справи є законним. Вважають поновлення строку на апеляційне оскарження безпідставним та таким, що порушує принцип юридичної визначеності.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2007 року по справі № 2-3045/07 за сторонами було визнано право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: проспект Ілліча, 54.

У реєстровій книзі № 1, за порядковим записом №577 від 11.05.2007 року було зареєстровано право власності позивача і відповідача на домоволодіння у розмірах 78/100 та 22/100 часток відповідно, яке є спільною частковою власністю, що підтверджується витягом «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» від 11.05.2007 року № 14522189.

Після реєстрації права власності на домоволодіння власникам було розроблено і видано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Жовтневого району міста Харкова від 15.07.2015 р. № 577 технічний паспорт на домоволодіння.

Право спільної часткової власності на домоволодіння розташоване у м. Харкові, проспект Ілліча, 54 підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на рухоме майно №46403567 від 27.10.2015 року.

Відповідно до архівного витягу Протоколу № 26 засідання виконавчого комітету Червонобаварської районної ради депутатів трудящих від 14 вересня 1954 року, було затверджено висновки комісії по реєстрації земельних ділянок за їх користувачами, що знаходяться в межах кварталу № 242 Червонобаварського району та зареєстровано за землекористувачами земельну ділянку за адресою проспект Ілліча № 54, загальною площею 1733 кв. м.

Рішенням Виконавчого комітету Жовтневого місцевої ради народних депутатів у Харківській області від 21.01.1992 року було закріплено переуступку земельної ділянки площею 107 кв.м. за рахунок домоволодіння № 56 за адресою проспект ОСОБА_4 № 56 на користь домоволодіння № 54 по проспекту Ілліча міста Харкова.

Таким чином судом першої інстанції було встановлено, що загальна площа земельної ділянки яка належить позивачу та відповідачу на праві користування за адресою: м. Харків пр. Ілліча, № 54 становить 1820 кв. м.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1, суд першої інстанції вважав варіант поділу домоволодіння, запропонований позивачем, за наявності згоди відповідача за первісним позовом таким, що найбільше відповідає ідеальним часткам співвласників. При визначенні порядку користування земельною ділянкою виходив із фактичного порядку користування, вказаного у висновку експерта №19.08.-01/16 від 19.08.2016 року у рівних частинах по 910 кв.м. (тобто з урахуванням переуступки земельної ділянки площею 107 кв.м. за рахунок домоволодіння № 56).

Погодитися з таким висновком колегія суддів не може.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 1 ст. 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд.

Права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Стаття55 Конституції України)

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Вимогами ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про виділення в натурі частки нерухомого майна із спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, сторони по справі обґрунтовували свої вимоги правом спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: проспект Ілліча, 54, визнаним на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2007 року по справі № 2-3045/07.

Згідно з ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Проте при розгляді справи судом не було зясовано, що рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2007 року про визнання права спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: проспект Ілліча, 54, на яке посилався суд першої інстанції при вирішенні спору, 18.06.2014 року скасовано рішенням апеляційного суду Харківської області та ухвалено нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності.

Крім того, також не було прийнято до уваги те, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, суміжної з земельною ділянкою сторін по справі та оспорює переуступку 107 кв. м.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Таким чином, на суд як державний орган, покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим він має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

На стадії апеляційного розгляду апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучати осіб до участі у розгляді справи і не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі.

Вимоги апеляційної скарги щодо постановлення окремої ухвали відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений такими повноваженнями відповідно до ст.261 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 серпня 2016 року з урахуванням ухвал про внесення виправлень у це рішення від 02 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа- Харківська міська рада про виділення в натурі частки нерухомого майна із спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.03.2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_4