Справа № 461/3197/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/1140/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 28 лютого 2019 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и л а:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 130150 грн., як такі, що безпідставно набуті відповідачем внаслідок помилкового переказу позивачем цих коштів на картковий рахунок відповідача.

22.02.2019 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника Снігур Г.М. подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на належну відповідачу на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 в межах ціни позову 3217095 грн.

В обґрунтування вимог за своєю заявою позивач посилалась на те, що 15.02.2019 року нею подано заяву про збільшення розміру позовних вимог стягнення з ОСОБА_3 авансу у розмірі 1021300 грн., штрафу у розмірі 1021300 грн. та процентів у розмірі 1174495 грн. за попереднім договором купівлі-продажу квартири, а тому просила вжити заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру, враховуючи той факт, що до винесення рішення у даній справі відповідач може вжити заходів, які в майбутньому унеможливлять виконання рішення суду.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 28 лютого 2019 року у задоволенні заяви представника позивача Снігур ОСОБА_4 про забезпечення позову у даній справі відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_1 в особі свого представника Снігур Г.М., просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права і постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем збільшено розмір позовних вимог, а відтак, заяву про забезпечення позову подано з метою уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Зазначає, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Звертає увагу, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Апелянт вважає, що в оскаржуваній ухвалі судом не зазначено жодних вагомих аргументів відмови в забезпеченні позову та не взято до уваги збільшення розміру позовних вимог.

Наводить практику Європейського суду з прав людини, якою встановлено, що національний засіб захисту має гарантувати належну допомогу та обов`язковість практичного застосування ефективного механізму захисту.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, їх явку до суду не було визнано обов`язковою, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення судових повісток-повідомлень (а.с.59-60), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.247 та ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 22.10.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 01.11.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п.1, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Судом встановлено, що ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 10 січня 2019 року за заявою позивача про забезпечення позову, поданою 09.01.2019 року, вже накладено арешт на належну відповідачу на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 , в межах ціни позову 125124 грн. 87 коп.

Ця ухвала суду виконана шляхом здійснення 01.02.2019 року державної реєстрації вказаного виду обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і є чинною на момент розгляду даної справи.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також встановлено, що вказана вище квартира є об`єктом спільної сумісної власності, окрім відповідача ОСОБА_3 , ще трьох осіб, які не є учасниками даної справи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Звертаючись знову до суду із заявою про забезпечення позову в даній справі шляхом вжиття того самого виду забезпечення, але в межах більшого розміру обтяження, позивач не зазначає про вартість квартири, на яку просить накласти арешт, а тому, виходячи із закріпленого законом принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, суд не може бути переконаний в тому, що вжиття даного заходу забезпечення позову, про який просить позивач, не буде порушувати прав інших співвласників квартири.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявником в достатній мірі не обґрунтовано дотримання принципу співмірності для застосування вказаного виду забезпечення її позову і погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність визначених процесуальним законом підстав для забезпечення позову у спосіб, який просить позивач, оскільки стосовно майна, власником якого є відповідач, вже вжито захід забезпечення позову у виді накладення арешту на належну відповідачу на праві спільної сумісної власності квартиру, який є чинним та обмежує права власника на розпорядження цим майном.

Такі обмеження діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання та не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального закону, які його регулюють, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.