КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року місто Київ.

Справа 756/7793/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4183/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року (у складі судді Диби О.В., повний текст судового рішення складено05 грудня 2018 року)

в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_2, Відділ реєстрації актів цивільного стану Ірпінського управління юстиції у Київській області, Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту батьківства

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту батьківства, в якій посилалась на те, що в момент її народження її мати, заінтересована особа ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, тому відомості про батька були внесені за вказівкою матері. У жовтні 1980 року її мати вийшла заміж за ОСОБА_3. На підставі спільної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 04.06.1981 року було складено відповідний актовий запис про встановлення батьківства №41 від 04.06.1981 року. Батьком заявника було вказано ОСОБА_3 а матір'ю ОСОБА_2.

У 1989 році заявнику стало відомо, що її біологічним батьком є громадянин Чехії (на той час Чехословацької СРС) ОСОБА_5, який у грудні 2013 року помер.

Посилаючись на приписи КЗпШС України, оскільки спірні правовідносини виникли в період дії вказаного кодексу, просила виключити відомості про батька з актового запису про народження від 21.09.1979 року складеного виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпеня Київської обл. ОСОБА_3, анулювати актовий запис про встановлення батьківства №41 від 04.06.1981 року складеного відділом РАЦС Подільського району м. Києва, в актовому записі про народження заявника №125 від 21.09.1979 року вказати батьком ОСОБА_5, виключити відомості про батька ОСОБА_3 та записати батьком дитини ОСОБА_5 та анулювати актовий запис про встановлення батьківства №41 від 04.06.1981 року.

В обґрунтування своїх вимог , заявник зазначала, що питання про встановлення її дійсного біологічного батька для неї є принциповим, вона піклується про майбутнє своїх дітей, оскільки встановлення факту того, що їх дідом був громадянин Чехії, вони зможуть отримати освіту у Чехії та право постійного проживання в цій країні. Встановлення вказаного факту дозволить заявнику отримати «Краянство» (підтвердження приналежності до чеської земляцької спільноти), що дасть змогу отримати можливість постійного проживання в Чехії та громадянства Чеської Республіки.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_2, Відділ реєстрації актів цивільного стану Ірпінського управління юстиції у Київській області, Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту батьківства залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила її скасувати та прийняти рішення яким направити справу № 756/7793/18 для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилалась на те, що жоден із членів її родини не заперечує проти задоволення заяви про встановлення батьківства і жодних спорів в родині з цього приводу не існує. Про цей факт неодноразово повідомлялось суду першої інстанції.

Однак суд першої інстанції вирішив, що у цій справі наявний спір про право і порадив матері заявника, яка представляє себе особисто подавати у позовному провадженні позовну заяву до самої себе (як до представника недієздатного ОСОБА_9.) про виключення останнього із запису про батьківство ОСОБА_1

З врахуванням цього заявник вважає, що суд першої інстанції не захотів розглянути справу по суті, підійшов до розгляду справи із надто перебільшеним формалізмом, залишивши заяву про встановлення факту батьківства без розгляду.

Суд не врахував норми матеріального права, зокрема ч. 1. ст. 39, 1 ст. 40 ст. 41, ч. 1. ст. 202 ч.2. ст. 242 ЦК України, якими регламентується правовий статус недієздатної особи та її можливості нести права та вчиняти правочини виключно через свого опікуна.

До апеляційного суду надійшла заява подана ОСОБА_2 - опікуном недієздатного ОСОБА_3 про приєднання до апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 67 ЦК України опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до ст. 71 ЦК України опікун не має право без дозволу органу опіки та піклування відмовитись від майнових прав підопічного.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до апеляційної скарги ОСОБА_1,просить апеляційний суд скасувати ухвалу районного суду з посиланням на те, що в неї відсутній спір з ОСОБА_3, який в її свідоцтві про народження вказаний батьком.

В заяві про приєднання до апеляційної скарги опікун недієздатного ОСОБА_3 зазначає також про відсутність спору про право. Разом з тим, наслідком задоволення заяви ОСОБА_1 є виключення з її актового запису про народження відомостей про батька ОСОБА_3, що впливатиме на обов'язки заявника утримувати недієздатного батька.

Таким чином, суд встановив, що подаючи заяву про приєднання до апеляційної скарги від імені недієздатної особи, опікун вчинила дії які можуть призвести до відмови від майнових прав ОСОБА_3 отримувати матеріальну допомогу від дочки.

Так, як подана заява не містить дозволу органу опіки та піклування на вчинення таких дій, апеляційний суд вважає за необхідне повернути її заявнику.

В судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3 доводи скарги підтримали.

Інші учасники до апеляційного суду не з'явились, про розгляд справи повідомлені .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд посилався на ч.4 ст. 315 ЦПК України, зазначивши, що оскільки існує спір про батьківство між заявником та конкретною особою, а не особою, яка записана батьком заявника, заява останнього підлягає залишенню без розгляду, у зв'язку із наявним спором про право цивільне.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим з наступних підстав.

З поданої заяви вбачається, що в момент народження заявника її мати, заінтересована особа ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, тому відомості про батька дитини були внесені за вказівкою матері. У жовтні 1980 року її мати вийшла заміж за ОСОБА_3. На підставі спільної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 04.06.1981 року було складено відповідний актовий запис про встановлення батьківства №41 від 04.06.1981 року. Батьком заявника було вказано ОСОБА_3 а матір'ю ОСОБА_2.

У 1989 році заявнику стало відомо, що її біологічним батьком є громадянин Чехії (на той час Чехословацької СРС) ОСОБА_5, який у грудні 2013 року помер.

Зважаючи на те, що її біологічним батьком є померлий ОСОБА_5, просила виключити відомості про батька з актового запису про народження від 21.09.1979 року складеного виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпеня Київської обл. ОСОБА_3, анулювати актовий запис про встановлення батьківства №41 від 04.06.1981 року складеного відділом РАЦС Подільського району м. Києва, в актовому записі про народження заявника №125 від 21.09.1979 року вказати батьком ОСОБА_5, виключити відомості про батька ОСОБА_3 та записати батьком дитини ОСОБА_5 та анулювати актовий запис про встановлення батьківства №41 від 04.06.1981 року.

Як на підставу для встановлення факту батьківства заявник посилається на положення ст. 53 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України, оскільки на момент виникнення вказаних правовідносин мав застосовуватися саме вказаний кодекс.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб'єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов'язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб'єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Судом встановлено, що факт батьківства ОСОБА_3 було встановлено у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент вчинення таких дій.

Положення статті 53 КЗпШС України, в даному випадку надає заявнику право на встановлення факту батьківства за умови відсутності спільної заяви обох батьків на підставі якої, встановлюється батьківство. У випадку якщо такої заяви подано не було, то відомості про батька вносилися за вказівкою матері, оскільки батьківство по відношенню до дитини ніким не визнано.

Після встановлення батьківства, у ОСОБА_3 виникло ряд прав та обов'язків по відношенню до заявника, як до своєї дитини, а встановлення факту батьківства за наявності визнаного ОСОБА_7 батьківства, призведе до порушення прав та інтересів особи, незважаючи на відсутність заперечень з його сторони.При цьому, як вже зазначалось вище, ОСОБА_3 - недієздатний, а тому він позбавлений можливості самостійно захищати свої права. Опікун ОСОБА_3, як було встановлено вище, подаючи заяву про приєднання до апеляційної скарги діяв не в інтересах останнього.

З огляду на особливості обставин даної справи, суд приходить до висновку, що існує спір, який може бути вирішений лише в позовному провадженні, з обов'язковим залученням органу опіки та піклування.

Ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, а висновки викладені в ній відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повна постанова складена 27 лютого 2019 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

Іванченко М.М.