Провадження №2/447/736/19
Справа №447/1731/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

06.11.2019 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А. П.,

за участю секретаря судового засідання Войтович О. М.,

розглянув у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новороздільської державної нотаріальної контори про припинення обтяження на нерухоме майно.

Процесуальні дії у справі.

02.08.2019 ОСОБА_1 пред`явила позов до Новороздільської державної нотаріальної контори, відповідно до якого просить суд припинити обтяження у виді заборони на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 . Позов мотивує тим, що вона отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, ОСОБА_2 . На підставі цього свідоцтва позивач стала власником житлового будинк АДРЕСА_1 . Однак, у реєстрі обтяжень зареєстровано заборону на це нерухоме майно. Це обтяження накладено на підставі листа №2 Львівського спецуправління №622 "Гідромеханізація", виданого 11.12.1972, особа, майно, якої обтяжується - ОСОБА_3 . ОСОБА_3 помер ще 27.10.1997. Батько позивача був власником будинку на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 21.01.2002. Відомості про Львівське спецуправління №622 "Гідромеханізація" у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб відсутні. Тому, позивач вважає, що відсутні правові підстав існування обтяження і таке слід припинити.

05.08.2019 суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

12.08.2019 представник позивача подала заяву про усунення недоліків, відповідно до якої зазначила, що всі наявні докази долучено до позовної заяви та долучила клопотання про витребування доказів, які позивач не може отримати самостійно.

12.08.2019 суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі, визначив, що справу слід розглядами у порядку загального позовного провадження.

27.08.2019, 24.09.2019 та 21.10.2019 відповідач подавала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що при видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 було виявлено обтяження, яке було автоматично перенесене Миколаївською ДНК з паперових носіїв до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 23.04.2007 за реєстраційним №4853134. При оформленні спадщини Новороздільською ДНК зазначене обтяження було перенесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.07.2019, запис про обтяження №32232049. Відповідач зазначив, що заперечень проти позову немає.

05.09.2019 суд постановив ухвалу про витребування доказів.

02.10.2019 представник позивача подала заяву про про проведення підготовчого засідання без участі сторони позивача.

02.10.2019 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Суд встановив:

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.07.2019 зареєстрованого в реєстрі за №1921, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_2 . Нерухоме майно належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.01.2002.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.07.2019 №175344827, на житловий будинок АДРЕСА_1 23.04.2007 накладено заборону відчуження, додаткові відомості - перенесення до оновленого реєстру, виконавець Миколаївська ДНК, особа на майно, якої накладено обтяження - ОСОБА_3 .

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.07.2019 №24668846, відомості про Львівське спецуправління №622 "Гідромеханізація" відсутні.

Відповідно до довідки від 26.07.2019 №646, ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.09.2019 з Львівського державного нотаріального архіву надійшла відповідь на ухвалу про витребування доказів, згідно з якою документи, що стали підставою для реєстрації заборони на нерухоме майно з Миколаївської ДНК в архів не були передані. За даними нотаріального архіву ідентифікувати особу ОСОБА_3 неможливо.

Оцінка суду.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідач не відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії. Свідоцтво про право на спадщину було видано позивачу. З наданих суду доказів встановлено, що відповідач не накладав заборону відчуження на майно позивача. Позивач, всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, не надала суду доказів, з яких можна було б встановити суб`єкта, який наклав заборону відчуження. Відповідач просто переніс дані про накладену заборону до оновленого реєстру, так саме як це зробила Миколаївська ДНК 23.04.2007.

Сторона позивача подала клопотання про витребування доказів виключно з Львівського державного нотаріального архіву. Після того, як суду надійшла відповідь про те, що такі документи в нотаріальний архів не були передані, сторона позивача клопотань про витребування доказів з інших державних органів та установ не подавала. Суд позбавлений можливості витребовувати докази за власною ініціативою.

Позивач покликається на ст.391 ЦК України, як на правову підставу для задоволення позовних вимог, відповідно до якої, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Однак, суду не надано доказів того, що відповідач чинить перешкоди позивачу у розпорядженні належним їй майном. Тому, суд доходить висновку, що діями Новороздільської ДНК не порушено право позивача, а отже Новороздільська ДНК не є належним відповідачем за даним позовом.

Згідно зі ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Від Новороздільської ДНК у ході судового розгляду надійша заява, де зазначено, що заперечень проти задоволення позову немає. Суд вважає, що таку заяву не можна вважати заявою про визнання позову у розумінні ст.206 ЦПК України, оскільки Новороздільська ДНК не є належним відповідачем за позовом.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову судовий збір з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новороздільської державної нотаріальної контори про припинення обтяження на нерухоме майно, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Новороздільська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: просп. Шевченка, 16, м. Новий Розділ, Львівська область, ідентифікаційний код 02132303.

Повний текст рішення складено 07.11.2019.

Суддя Головатий А. П.