Житомирський апеляційний суд
Справа №2-414/10 Головуючий у 1-й інст. Міхненко С.Д.
Категорія 18 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Міхненка С.Д. у м. Малині

за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 2-414/10 за позовом АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Житомирської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила замінити сторону виконавчого провадження у справі № 2-414/10, а саме, стягувача АТ «Райффайзен банк Аваль» на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із переходом прав кредитора з правом грошової вимоги до ОСОБА_3 в сумі 57478, 22 грн.

В обгрунтування заяви зазначала, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2010 року у справі за позовом АТ "Райффайзен Банк Аваль " до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору №Z012/110/445 від 18 червня 2007 року вимоги задоволено повністю. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль "в особі Житомирської дирекції акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість в розмірі 61689,28 грн.

08 лютого 2019 року державним виконавцем Малинського районного відділу ДВС відкрито виконавче провадження №58323885 по виконанню виконавчого листа № 2-414/10 від 05.05.2010 року, виданого Малинським районним судом Житомирської області за вказаним вище рішенням суду.

28 лютого 2019 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та АТ "ОКСІ БАНК" було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № Z012/110/445 від 18 червня 2007 року та № 014/7336/82/122616 від 26 жовтня 2007 року, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2

Того ж дня між АТ "ОКСІ БАНК" та ТОВ "Фінансова Компанія "УКРФІНАНС ГРУП" було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № Z012/110/445 від 18 червня 2007 року та № 014/7336/82/122616 від 26 жовтня 2007 року, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 .

В свою чергу між ТОВ "Фінансова Компанія "УКРФІНАНС ГРУП" та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги № 28-02/19/13 від 28 лютого 2019 року за кредитними договорами №Z012/110/445 від 18 червня 2007 року та №014/7336/82/122616 від 26 жовтня 2007 року, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 Вважаючи, що вона ( ОСОБА_1 ) є правонаступником у зазначеному вище зобов`язанні, та посилаючись на положення ст.442 ЦПК України, просила задовольнити її заяву.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення вимог заяви. Зокрема вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні її заяви з підстави укладення договору про відступлення права вимоги з порушенням вимог закону. Натомість вказує, що вона набула право вимоги не на кредит, а на боргові зобов`язання за рішенням суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, визначених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2010 року у справі за позовом АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору № Z012/110/445 від 18 червня 2007 року вимоги задоволено повністю, стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Житомирської дирекції акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість в розмірі 61689,28 грн.

08 лютого 2019 року державним виконавцем Малинського районного відділу ДВС відкрито виконавче провадження № 58323885 по виконанню виконавчого листа № 2-414/10 від 05.05.2010 року, виданого Малинським районним судом Житомирської області за вказаним вище рішенням суду.

28 лютого 2019 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та АТ "ОКСІ БАНК" було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № Z012/110/445 від 18 червня 2007 року та № 014/7336/82/122616 від 26 жовтня 2007 року, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль " та ОСОБА_2

Того ж дня між АТ "ОКСІ БАНК" та ТОВ "Фінансова Компанія "УКРФІНАНС ГРУП" було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № Z012/110/445 від 18 червня 2007 року та № 014/7336/82/122616 від 26 жовтня 2007 року, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 .

В подальшому, між ТОВ "Фінансова Компанія "УКРФІНАНС ГРУП" та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги № 28-02/19/13 від 28 лютого 2019 року за кредитними договорами № Z012/110/445 від 18 червня 2007 року та №014/7336/82/122616 від 26 жовтня 2007 року, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль " та ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що договір про відступлення права вимоги №28-02/19/13, за яким до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитним договором № Z012/110/445 від 18 червня 2007 року та кредитним договором № 014/7336/82/122616 від 26 жовтня 2007 року, укладено з порушення закону, а тому відсутні підстави для застосування положень ст.442 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається із встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 набула право вимоги саме за кредитними договорами № Z012/110/445 від 18 червня 2007 року та № 014/7336/82/122616 від 26 жовтня 2007 року, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль " та ОСОБА_2 , відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 28-02/19/13 від 28 лютого 2019 року, а не за рішенням суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а посилання суду першої інстанції на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верхового Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 465/646/11 є правильним.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено. Тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду відповідає вимогам ст. 263,264 ЦПК України, і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді