28.02.2019 Справа №469/820/17 2/469/51/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2019 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства ОСОБА_1 ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
Позивач 15 червня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачка на підставі заяви б/н від 20 грудня 2013 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати комісії та штрафи.
27 червня 2017 року судом відкрито провадження у справі за правилами ЦПК (2004 року).
Ухвалою суду від 01 лютого 2018 року задоволено клопотання представника позивача та постановлено продовжити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за правилами ЦПК України (в редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року).
У судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. У наданій суду відповіді від 05 квітня 2016 року на відзив відповідачки представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У відповіді на відзив позивач зазначав, що за укладеним договором процентна ставка може збільшуватись, що узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг; повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачці було направлено 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року, після підвищення процентної ставки відповідачка активно користувалась карткою, у тому числі неодноразово здійснювала погашення заборгованості, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору; одночасне нарахування банком пені та штрафу відповідає нормам ЦК України; позов подано в межах строку позовної давності, який починається зі спливом останнього дня місяця дії платіжної картки - липня 2017 року.
Відповідачка у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення. Надала суду відзив із запереченнями проти позову (а.с.165-167), у яких зазначила, що позивач в порушення п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг виписку про стан її картрахунку не надавав, інформацію про зміну тарифів та умов обслуговування вона не отримувала; сума процентів нарахована не правильно, підвищення процентної ставки є неправомірним. У звязку з чим вважає, що сума процентів підлягає перерахуванню за ставкою 30% річних і за її підрахунками за період з 31 березня 2014 року до 20 грудня 2017 року має становити 312,97 грн. Також посилалась на неприпустиме одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення зобовязань за кредитним договором, на застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). У звязку з чим вважає, що вимога про стягнення суми пені може бути задоволена лише в межах строку позовної давності одного року з дати надходження позовної заяви до суду в сумі 500 грн.
За таких обставин, суд ухвалює рішення за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст.279 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобовязального права.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
З матеріалів справи вбачається, що сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 20 грудня 2013 року укладено договір про надання банківських послуг б/н у формі анкети-заяви (а.с.6) разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.8-31) та Тарифами (а.с.7), за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30,00 %, комісії та штрафів (у випадку порушення зобовязань за кредитним договором).
Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та Правила надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік (а.с.29 на звороті).
Згідно умов договору (а.с.50), у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі передбаченому тарифами, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті «https:/privatbank.ua/kredity/», яка розраховується як: ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менш 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом і відсотками 5 або більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. і більше (а.с.7).
Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.27).
Свої договірні зобовязання за укладеним договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачці обумовлену суму кредиту, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідачки (а.с.52-54).
З вказаного розрахунку вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» при проведені розрахунку заборгованості з 01 вересня 2014 року застосував процентну ставку 34,80 %, з 01 квітня 2015 року 43,20 % (а.с.4-5).
Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу.
Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Таким чином із змісту вказаної норми вбачається, що зміна процентної ставки за кредитним договором має визначатись сторонами у договорі.
Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банку надане право зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов.
Наведені умови договору передбачають механізм та умови попереднього повідомлення позичальника про зміну процентної ставки, дотримання яких є необхідною умовою, як легалізації нової процентної ставки так і правомірності нарахування збільшеного розміру відсотків.
Саме такого змісту висновки містяться у постановах Верховного Суду України №-82цс16 від 30.11.2016 р. та №347/1910/15 ц від 11.10.2017 р.
Позивачем не надано належних доказів дотримання процедури повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки у відповідності до пункту 1.1.3.2.3 вказаних Умов.
Відтак, заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року та з 01 квітня 2015 року по 30 травня 2017 року, нарахована позивачем виходячи зі ставки 34,80 % та 43,20 % відповідно, є необгрунтованою із наведених вище підстав, а тому підлягає перерахунку за ставкою 30 %, що складає 312,97 гривень (280,79 грн. заборгованості х 30 % /100 / 360 днів х 1002 дні прострочки).

Крім того, за порушення зобовязань за кредитним договором відповідно до встановлених тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідачу нараховано пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 3447,00 грн. та штраф за порушення строків платежів у розмірі 1396,69 грн., у тому числі фіксована частина 500,00 грн. та процентна складова 896,69 грн.
Суд вважає, що вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають з таких підстав.
Як встановлено судом, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг (а.с.27) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.29 на звороті).
Отже, умовами договору передбачена сплата пені та штрафу за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Таким чином, одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, суперечить статті 61 Конституції України.
Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у цивільній справі №6-2003цс15.
Враховуючи викладене, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 30 травня 2017 року у сумі 1123,45 грн., у тому числі: тіло кредиту 280,79 грн., відсотки за користування кредитом 312,97 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 29,69 грн ((280,79 грн.+ 312,97 грн.)*5%).
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :
Позовні вимоги Акціонерного товариства ОСОБА_1 ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата виготовлення повного тексту рішення 28 лютого 2019 року.
Суддя: