Справа №549/77/19
Провадження №2/549/50/19
УХВАЛА

20 лютого 2019 року суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області Глущенко Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням , в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №60 по вул.Острівській,60 в с.Пізники Чорнухинського району Полтавської області.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України суддя після одержання позовної заяви у тому числі з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175,177 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи)захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так в позовній заяві позивачем зазначено, що він є власником житлового будинку, але при цьому не надано письмових доказів щодо державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок №60 по вул.Острівській в с.Пізники Чорнухинського району Полтавської області за ОСОБА_1

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідність ч.1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Позивач у своєму позові посилається на ст. 71 ЖК України, яка надає підстави для визнання особи в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року №2, вказав, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним.

При цьому, передбачені ст.71 ЖК України та ст.405 ЦК України підстави для визнання особи, що втратила право користування житлом є різними.

Так, відповідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, а відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказав, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України).

Таким чином, ст. 71 ЖК України регулює житлові відносини щодо користування житлом наймачем або членами його сімї, а ст. 405 ЦК України регулює житлові відносини членів сімї власника житла, які проживають разом з ним та мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно уточнити вимоги позовної заяви, з посиланням на відповідні обставини та докази, визначивши правові підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

За таких обставин, позовну заяву відповідно до ст.185 ЦПК України необхідно залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням -залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 з часу вручення копії ухвали, десятиденний строк, для усунення недоліків.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М.Глущенко