ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1024/19 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників судового процесу: представника позивача адвоката Становича Н.Р., відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Будзика Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/15487/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання провести перебудову, постановлену суддею Сливкою Л.М., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити перебудову. Позивач вказував, що відповідачка, яка є власницею суміжної земельної ділянки, на своїй земельній ділянці 0,0282 га, кадастровий номер :14:001:0079, за адресою: АДРЕСА_1 будує житловий будинок з порушенням державних будівельних норм і правил. Розпочате відповідачкою будівництво житлового будинку з південної сторони від його земельної ділянки призведе до затемнення території, а недотримання державних будівельних норм та пожежних розривів створить пожежну небезпеку. Все це веде до погіршення експлуатаційних якостей його земельної ділянки і суттєво зменшить ринкову вартість цієї земельної ділянки як об`єкта можливого продажу.

ОСОБА_2 також подав заяву про забезпечення позову та просив заборонити проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці 0,0282 га, кадастровий номер :14:001:0079, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що він звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , котрій належить вказана земельна ділянка, про зобов`язання здійснити перебудову. Є реальні підстави вважати, що виконання можливого рішення про задоволення цього позову буде ускладнене, або й зовсім унеможливлене, оскільки ОСОБА_1 інтенсивно проводить будівельні роботи з порушенням норм та стандартів.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Встановлено заборону на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці площею 0,0282 га, кадастровий номер :14:001:0079, за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що твердження позивача про проведення нею будівництва з грубим порушенням державних будівельних норм не підтверджено належними та допустими доказами та є лише припущеннями позивача.

Вказує, що клопотання ОСОБА_2 з аналогічних підстав та з аналогічним предметом вже розглядалось судами першої та апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що він є власником земельної ділянки 0,08 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 29.08,2018 року зареєстроване повідомлення про почтаок будівельних робіт на будівництво садового будинку. 08.04.2019 року ОСОБА_1 видано будівельний паспорт на будівництво житлового будинку на власній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 та 03.05.2019 року зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Будівельні роботи ОСОБА_1 проводяться на відстані 3,03 м від існуючого незавершеного будівництва його садового будинку, що є порушенням державних будівельних норм, зокрема, протипожежних відстаней, що підтверджується планом території складеним за результатами топографо-геодезичних робіт, який додано до позовної заяви та не заперечується відповідачем.

Вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою. Враховуючи те, що незабезпечення позову у випадку задоволення позову про зобов`язання здійснити перебудову істотно ускладнить або унеможливить забезпечення виконання рішення суду, тому судом вірно застосовано заходи забезпечення позову.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу в її межах, посилаючись, що заява про забезпечення позову подана виключно представником позивача Становичем Н.Р. - колишнім посадовцем Тернопільської міської ради з метою недопущення будівництва, котре вона правомірно проводить на своїй земельній ділянці на підставі виданих в установленому порядку дозвільних документів без будь-яких порушень як державних будівельних норм і правил, так і прав позивача.

Представник позивача ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнав, посилаючись на правомірне застосування судом заходів забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала таким вимогам не відповідає.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на суміжній з його земельній ділянці, ОСОБА_1 самовільно розпочато будівельні роботи по будівництву житлового будинку: викопано котлован, зроблено розбивку та розпочато залиття бетонним розчином фундаменту, з порушенням будівельних норм та стандартів.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, власником земельної ділянки з кадастровим номером :14:001:0069, площею 0,08 га, є ОСОБА_2

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :14:001 : 0079, площею 0,0282 га, що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 27 червня 2019 року.

У відповідачки наявні дозвільні документи, пов`язані з будівництвом на спірній земельній ділянці, що вбачається із поданих Будівельного паспорта, схеми забудови спірної земельної ділянки (а.с.15-30), а із її пояснень вбачається, що будівництво нею розпочато відповідно до офіційно зареєстрованого повідомлення про початок будівельних робіт на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України (а.с.30) у повній відповідності до Будівельного паспорта, і жоден орган, котрий проводив перевірку такого будівництва не встановив порушень з її сторони.

Будь-які дані про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони проведення будівельних робіт відповідно до виданого в установленому порядку Будівельного паспорта та офіційно зареєстрованого повідомлення про початок будівельних робіт на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України , утруднять або зроблять неможливим виконання можливого рішення суду в матеріалах справи відсутні.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, у випадку, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.ч.1,3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Однак, заява про забезпечення позову (а.с.82-92), не містить посилання на існування конкретних обставин, якими б підтверджувалось, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; у справі також відсутні докази, котрі б свідчили про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд не звернув увагу на відсутність доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, співмірності забезпечення із позовними вимогами та помилково встановив заборону на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,0282 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та відмови у заяві про забезпечення позову.

Аргументи сторони позивача, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки ОСОБА_1 інтенсивно здійснюється будівництво на належній їй земельній ділянці, колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що не відповідають вимогам ч. 2 ст.149 ЦПК України та не підтверджені матеріалами справи.

Ухвалюючи при встановлених на даний час обставинах нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання провести перебудову, шляхом встановлення заборони на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці відповідача, колегія суддів зауважує, що, відповідно до вимог ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, за наявності підтверджених в установленому порядку обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2019 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці площею 0,0282 га, кадастровий номер :14:001:0079, за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.