01.11.2019 227/2220/19
01 листопада 2019 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
за участю секретаря с/з Сисенко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Добропілля, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (ЄУНСС №227/2220/19), -
Позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі АТ "Укрзалізниця") та просить стягнути з відповідача:
заборгованість з заробітної плати за березень 2017 року в сумі - 5810,71 грн
заборгованість з заробітної плати за квітень 2017 року в сумі - 4676,88 грн
заборгованість з заробітної плати за травень 2017 року в сумі - 5101,96 грн
2) компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати станом на 01.03.2019 року 5794,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах. 17.07.2017 року була звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. З вказаним наказом про звільнення вона особисто була ознайомлена. Проте відповідач при її звільненні не здійснив з нею повний розрахунок по заробітній платі та іншим виплатам. На підставі викладеного просить задовольнити її позов.
Ухвалою суду від 03.06.2019 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 02.09.2019 року розгляд справи було відкладено та витребувано у відповідача, Добропільського об`єднаного УПФУ в Донецькій області, Покровсько-Добропільського управління ГУ ДФС у Донецькій області певну інформацію, яка має значення для розгляду даної справи.
Ухвалою суду від 10.10.2019 року повторно витребовувалась інформація у відповідача.
Ухвали суду від 02.09.2019 року та від 10.10.2019 року відповідачем залишились без виконання.
В судове засіданні позивач та його представник адвокат Лаврищев В.В., який діє на підставі ордеру серії АН № 1001430 від 22.07.2019 року не з`явились. З заяви представника позивача адвоката Лаврищева В.В. вбачається, що останній просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Будь-яких заяв щодо відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило.
Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Враховуючи наведене, керуючись вимогами ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважав можливим розглянути справу без участі не з`явившогося відповідача, та постановити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем і працювала електромеханіком дільниці І групи ремонтно-ревізійної дільниці 1 груи ВП «Іловайська дистанція електропостачання» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 І НОМЕР_2 (а.с.7-14), наказом про звільнення позивача (а.с.15).
Наказом (розпорядженням) № 6122/ДН-ос від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнено 17.07.2017 року з посади електромеханіка дільниці І групи ремонтно-ревізійної дільниці 1 груи ВП «Іловайська дистанція електропостачання» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.15). Відповідно до змісту вказаного наказу при звільненні позивачу необхідно виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсацію за 32 дні невикористаної відпустки.
Зі змісту копії трудової книжки позивача ОСОБА_1 вбачається, що в ній мається запис про звільнення позивача, який зроблений на підставі наказу № 6122/ДН-ос від 10 липня 2017 року і засвідчений підписом начальника відділу кадрів ОСОБА_2 Н.О ОСОБА_3 та печаткою відділу кадрів Донецької структурного підрозділу дирекції залізничних перевезень ПАТ «Укрзалізниця»(а.с.14).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач своєчасно, неодноразово отримував судові повістки про виклик до суду, ухвалою суду від 02.09.2019 року явка відповідача в судове засідання на 10.10.2019 року визнавалась судом обов`язковою, ухвалами суду від 02.09.2019 року та від 10.10.2019 року судом витребовулась у відповідача певна інформація, яка має значення для повного та всебічного розгляду справи.
Але, не зважаючи на вищевикладене, відповідач в судові засідання не з`являвся, відзив на позов не надав та не виконав ухвали суду про витребування документів і не повідомив суд про причини не можливості виконання ухвал суду від 02.09.2019 року та від 10.10.2019 року.
Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.
При цьому суд зазначає, що ухвалами суду від 02.09.2019 року та від 10.10.2019 року суд витребовував у відповідача певні документи, а саме копію наказу про звільнення позивача, копію наказів про встановлення простою з метою підтвердження або спростування доводів позивача щодо факту перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, а також з метою перевірки вірності нарахування сум, які підлягали виплаті позивачу за період березень липень 2019 року, в частині нарахування оплати за простой.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач фактично ухиляється від подання доказів, які мають значення для розгляду цієї справи, не виконав свої процесуальні обов`язки щодо надання суду доказів, які є у нього в наявності і тому за вказаних обставин суд вважає можливим визнати обставини для з`ясування яких витребовувались ці докази.
Суд визнає факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, факт звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України, факт наявності заборгованості з виплати заробітної плати при звільненні та факт встановлення простою на підприємстві відповідача з березня по липень 2019 року.
Так, згідно розрахунку заробітної плати за березень 2017 року позивачу нараховано 5810,71 грн (сума до виплати після утримання податку з доходів та іншого 4677,63 грн.), з яких оплата простоїв (80 годин) 1778,37 грн. (а.с. 17).
Згідно розрахунку (табуляграми) заробітної плати за квітень 2017 року позивачу нараховано 4676,88 грн., з яких оплата простою (112 годин) 2866,46 грн. Сума до виплати після утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів 3764,89 грн. (а.с. 18).
Згідно розрахунку (табуляграми) заробітної плати за травень 2017 року позивачу нараховано 5101,96 грн., з яких оплата простою (104 годин) 2544,53 грн. Сума до виплати після утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів 4107,08 грн. (а.с. 19).
Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до положень ст.ст. 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Відповідно до частини другої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
Відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.
Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.
Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.
Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів, які б спростовували відомості щодо нарахованої позивачу заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року, зазначені в розрахунках заробітної плати, які позивачем надані до суду.
Крім того, відомості, зазначені у розрахунках заробітної плати за березень - липень 2017 року узгоджуються з іншими доказами по справі.
Так, з ксерокопії наказу начальника структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" від 17.03.2017 року №236/ДНД, який надано суду представником позивача(а.с.46-47), підтверджується, що у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією, встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції; на час простою встановлено щоденний режим роботи згідно діючих Правил внутрішнього трудового розпорядку та зобов`язано всіх працівників, які знаходяться на простої, з`являтися на свої робочі місця, актові зали, кабінети технічного навчання; зобов`язано працівників, які знаходяться на простої, розписуватися на початку та наприкінці робочого дня в "Журналі обліку приходу-уходу працівників, які знаходяться на простої"; на весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код "П"; оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.
Зазначений наказ про встановлення простою відповідає вимогам статті 113 КЗпП України, згідно якої час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).
Згідно наданих позивачем розрахунків заробітної плати в період з 20 березня 2017 року по 17.07.2017 року йому здійснювалося нарахування саме за простой.
Відповідно до частини четвертої статті 97 КЗпП України, статті 22 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Враховуючи, що в період встановленого регіональною філією "Донецька залізниця" простою позивач на виконання наказу виходив на своє робоче місце до дня звільнення(вказані обставини відповідачем спростовані не були), на день його звільнення наказ про встановлення простою скасовано не було, у відповідача відсутні були підстави не здійснювати позивачу оплату за час простою.
Розрахунок заробітної плати за липень 2017 року в наданій табуляграмі узгоджуються з наказом № 6122/ДН-ос від 10 липня 2017 року про припинення трудового договору, згідно якого позивач має право на одноразову грошову допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку та на компенсацію 32 дні невикористаної відпустки.
Крім того, суд зазначає, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) вбачається, що в березні 2017 року відповідачем по справі ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату в розмірі 5810,71 грн (що, до речі, збігається із розміром нарахованої заробітної плати за цей місяць, зазначеним в табуляграмі за березень 2017 року, які подані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог); з квітня по травень 2017 року нарахування відсутні.
за березень 2017 року нараховано 5810,71грн, сума до виплати 4677,63 грн
за квітень 2017 року нараховано 4676,88 грн., сума до виплати 3764,89 грн
за травень 2017 року нараховано 5101,96грн., сума до виплати 4107,08 грн
Тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Що стосується компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, то з цього приводу суд виходить з такого.
На підставі Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до статті 1 Закону України від 03.07.1991 N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
На підставі ст. 1, 2, 3 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Позивач просить стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за березень липень 2017 року станом на березень 2019 року (розрахунок приведений в позовній заяві).
Вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків їх виплати є обгрунтованими, але, перевіривши розрахунок, з урахуванням сум заробітної плати, які підлягають стягненняю з відповідача, суд не може погодитись з розрахунком компенсації, зробленим позивачем виходячи з такого.
Як вже було зазначено вище, сума компенсації обчислюється з невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів). Вказаних норм позивач при здійсненні розрахунку компенсації не врахував.
Крім того компенсації не підлягають грошові доходи громадян, які мають разовий характер.
Судом встановлено, що при звільненні позивача, останньому відповідачем була нарахована одноразова грошова допомога при припинені трудового договору, на підставі ст.44 КЗпП. Вказане підтверджується табуляграмою за липень 2017 року та копією наказу про звільнення (а.с.22,11).
Враховуючи наведене, оскільки сума вихідної допомоги при припиненні трудового договору, має разовий характер та відповідно до пункту 3.8. розділу 3 "Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці" Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, не належить до фонду оплати праці, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на неї відповідно до статті 2 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" не нараховується.
Але, позивач вказаних норм також не врахував, у зв`язку з чим розрахунок позивача є невірним.
З наданих позивачем табуляграм вбачається, що заробітна плата до виплати (після утримання податків і обов`язкових платежів) становить: за березень 2017 року 4677,63 грн, за квітень 2017 року 3764,89 грн, за травень 2017 року 4107,08 грн.
Таким чином, сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати заробітної плати за березень-травень 2017 року повинна обчислюватися саме з вказаних сум заробітної плати.
Вирішуючи питання з якої суми повинна обчислюватися компенсація за липень 2017 року суд виходить з такого розрахунку.
Відповідно до ст..13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути на його користь компенсацію за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати станом на 01.03.2019 року.
Відповідно до ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд зазначає, що заяв позивача про збільшення позовних вимог до суду не надходило.
Враховуючи наведене, розрахунок компенсації станом на 01.03.2019 року становить:
Місяць, рік не виплаченого доходуСума нарахованого доходу (грн.)ПДФО (грн.) 18%Військовий збір (грн.) 1,5%.Сума не виплаченого доходу (після утримання податків) (грн.)Коефіцієнт приросту споживчих цінСума компенсації (грн.)
березень 20175810,71 4677,63 1,218 за період з квітня 2017 по березень 20191021,99
квітень 20174676,88 3764,891,208 за період з травня 2017 по березень 2019781,65
травень 20175101,96 4107,081,192 за період з червня 2017 по березень 2019 року789,05
всього 3728,11
Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме:
в частині стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати - в сумі 3728,11 грн.
Зазначена сума підлягає виплаті позивачу за вирахуванням з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1921,00 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 273,352,354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 724,83 грн. (сімсот двадцять чотири гривні 83 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Ясна Поляна Чкаловського району Кокчетавської області, РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 18.07.2002 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця» місцезнаходження за адресою: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, .

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 01 листопада 2019 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 06 листопада 2019 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

01.11.2019