Справа № 453/982/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1588/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - Горох В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу №453/982/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2019 року ухваленого судом у складі судді Микитина В.Я. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою у вигляді прибудинкової території шляхом демонтажу самочинно здійсненої добудови частини житлового будинку та огорожі,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 в якому просить визнати добудову частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці у вигляді прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_1 самочинною, усунути їй перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою у вигляді прибудинкової території по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно здійсненої відповідачем ОСОБА_3 добудови частини належного йому житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також огорожі. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що позивач разом із третьою особою ОСОБА_5 є власниками земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , а відповідач є власником сусідніх земельної ділянки та житлового будинку (садиби), розташованої по АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що відповідач самочинно, без будь-якої проектної та дозвільної документації здійснив добудову до власного житлового будинку і така добудова, а також огорожа своєї земельної ділянки зведені частково на належній їй з третьою особою земельній ділянці. Позивач наполягає на тому, що відповідач, здійснивши таке будівництво, порушив вимоги чинного законодавства України та її права як співвласника земельної ділянки, що полягають у вільному використанні прибудинкової території і здійсненні прав на безпечне для життя і здоров`я довкілля навколо будинку, спричиняють їй незручності та здійснюють перешкоди. До таких перешкод, зокрема, відносить неможливість облаштування на своїй земельній ділянці елементів благоустрою, майданчику для ігор дітей, для відпочинку, сушіння білизни, занять фізкультурою і спортом тощо; неможливість вільного пересування автомобілів співвласників будинку, обмеження їх права паркування; створення несприятливих умов для життя і відпочинку в цілому. Враховуючи відсутність у відповідача будь-яких дозвільних документів на проведення будівельних робіт та зведення огорожі, таке будівництво слід визнати самочинним, що, на думку позивача, вправі зробити суд. Оскільки відповідач самостійно відмовляється знести самочинне будівництво у вигляді прибудови до будинку та огорожі, і тим самим, усунути наведені вище перешкоди у користуванні позивачем належною їй з третьою особою земельною ділянкою, то позивач, посилаючись на положення ст. ст. 15-16, 376, 391 ЦК України, ст. ст. 42, 152 ЗК України та положення чинного законодавства, котре врегульовує здійснення містобудівної діяльності, була змушена звертатися у суд із даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Оскаржуваним рішенням з врахуванням ухвали про виправлення описки від 03 квітня 2019 року у в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням та вважає його неправомірним. Стверджує, що зверталась у відповідні органи з приводу захоплення відповідачем частини земельної ділянки, що належить їй на праві спільної власності, однак жодних дій із сторони цих органів не було вжито, а тому висновок суду про те, що нею не оскаржувались межі між земельними ділянками не відповідає дійсності та не свідчить про відсутність порушення з сторони відповідача. Зазначає, що для вирішення зазначеного питання судом було призначено судову земельно-технічну експертизу, однак така не була проведена через відсутність у неї фінансової можливості її оплати. Зважаючи на це, в судовому засіданні було заявлено клопотання про доручення Сколівській міській раді провести обміри земельних ділянок, однак суд безпідставно відмовив у задоволенні такого клопотання, а також у задоволенні позову. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відповідачем ОСОБА_3 подано Відзив на апеляційну скаргу (далі Відзив).

У Відзиві відповідач зазначає, що не погоджується з апеляційною скаргою, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності по Ѕ ідеальній частині кожному земельна ділянка площею 0,0310 га із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 ., кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0092, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 883251 від 24.12.2010 року серія ЯЛ № 883251 від 24.12.2010 року (а.с.19-20 т.2).

Відповідач по справі ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0640 га із цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:007:0026, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 514135 від 01.11.2006 року (а.с. 37 т.1). Земельні ділянки сторін по справі межують між собою.

На земельній ділянці по АДРЕСА_2 власником якої є відповідач ОСОБА_3 побудовано житловий будинок загальною площею 119,2 кв.м, житловою площею 56,5 кв.м. про що внесено запис за № 445 про право власності на зазначений житловий будинок у КП ЛОР « Стрийське МБТІ» , реєстрова книга №4.

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9388647, виданого КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 22.12.2005 року підставою виникнення у відповідача ОСОБА_3 , права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна було Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.12.2005 року, видане державним нотаріусом Сколівської ДНК Львівської області, реєстровий номер №2254 ( а.с.36,38 т.1). Вказаний об`єкт нерухомого майна відповідач успадкував після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Сколе Львівської області.

Із долученого до матеріалів справи технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення відповідача КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 10.01.2005 року (а.с.41-44 т.1) до житлового будинку приналежні господарські будівлі та споруди, в тому числі огорожа №4 та огорожа №5 у виді стін на фундаменті, рік побудови яких значиться 1987. На технічному паспорті відсутні відмітки про самочинне будівництво.

Позивачем по справі ОСОБА_2 ставляться позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 про знесення огорожі та прибудови до житлового будинку власником чого він є на підставі вище наведених правовстановлюючих документів з 2005 року, тобто після смерті свого батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено із пояснень відповідача та його представника, що ще за життя у 1979 році батько відповідача ОСОБА_6 на підставі виділеної йому у 1969 році земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку у м.Сколе розпочав будівництво житлового будинку в межах плану його земельної ділянки та завершив його 15 січня 1995 року здачею будинку в експлуатацію відповідно до Акту прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та господарських приміщень індивідуального забудовника ОСОБА_6 від 01.02.1995 року. Зазначений акт затверджений рішенням Сколівської міської ради Львівської області від 13.02.1995 року №10.( додано до матеріалів справи). На підставі зазначених вище документів Сколівською міською радою 17.02.1995 року ОСОБА_6 видано Свідоцтво про право власності на жилий будинок, що зареєстровано у Стрийському МБТІ за реєстровим номером 445 та записаний у реєстрову книгу №4. Згідно Державного акту про право власності на землю серія ЛВ №1056 від 20.02.1998 року ОСОБА_6 був власником земельної ділянки площею 0,064 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України (далі ЦК) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважаються самочинним будівництвом.

Позивачем по справі не доведено, а судом не здобуто доказів, що відповідачем по справі вчинено самочинне будівництво, яке створює перешкоди позивачу по справі ОСОБА_2 та про знесення якого така заявляє.

Питання самочинного будівництва та його знесення віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування, які не підтвердили зазначеного позивачем. Відповідач не притягався до адміністративної відповідальності за самочинне будівництво, питання про його знесення органами контролю не ставилося, приписи не надавались.

Відповідно до статті 12, 81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, у суду відсутні правові підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк