Справа № 302/1029/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі :

судді - доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

з участю секретаря: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2018 року, ухваленого суддею Гайдур А.Ю., повний текст рішення складено 20 листопада 2018 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1990 року, який рішенням Міжгірського районного суду розірвано.

Від цього шлюбу у них є двоє дітей : на даний час вже повнолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Міжгірського районного суду від 10.04.2012 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/3 з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку і до досягнення нею повноліття.

За рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.12.2014 року встановлено новий розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем допущено заборгованість по сплаті аліментів за вищевказаними судовими рішеннями в сумі 13 155 гривень.

Разом з тим, визначений останнім судовим рішенням розмір аліментів в сумі 400 гривень на місяць на даний час є явно недостатнім для належного утримання неповнолітньої дитини і є меншим ніж мінімальний розмір аліментів, який встановлений законом для дитини відповідного віку.

ОСОБА_2 практично не бере ніякої участі в утриманні дитини, всі необхідні витрати по утриманню та вихованню дочки покладаються на неї.

Посилаючись на те, відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, однак згідно з інформацією наданою Ізківською сільською радою від 27.07.2018 року на запит адвоката, доходи він отримує від здачі житла, облаштованого під готель з 8-ми окремими номерами для проживання туристів та надання інших готельних послуг, а отже отримує досить значні доходи і може брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, тому просила суд збільшити розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 та визначити його у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково та погодився сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 гривень щомісячно.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягувалися з ОСОБА_2 на підставі рішення Міжгірського районного суду від 16.12.2014 у справі № 302/1484/14-ц на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено новий розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000 гривень на місяць, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2175 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в сумі 704, 80 грн.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду в частині визначення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно змінити, визначивши його розмір 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви - 13.08.2018 року.

Вказує на те, що при ухваленні судового рішення судом не враховано її пояснення, що матеріальний стан відповідача на даний час змінився, а її, навпаки, погіршився. Вона ніде не працює і перебуває на обліку в районному центрі зайнятості. Після її звернення до суду з даним позовом відповідач зазначив, що він вже офіційно працевлаштований. Крім того, відповідач отримує додаткові доходи від здачі житла, облаштованого під готель з 8-ми окремими номерами для проживання туристів та надання інших готельних послуг, що стверджується також електронним витягом з сайту відповідача, яким рекламується надання платних готельних та інших послуг за адресою відповідача, що він фактично не заперечував у суді. Отже, зміни її майнового стану та майнового стану відповідача дають підстави для визначення розміру аліментів у сумі більшій від мінімального розміру аліментів на утримання дитини, оскільки такий на даний час не може забезпечити навіть мінімальні та самі необхідні витрати на утримання дитини.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Шишола В.М. апеляційну скаргу не визнали, просили таку залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, представника відповідача адвоката Шишолу В.М., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1990 року, який рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 26.01.2010 року (а.с.13).

Від даного шлюбу у них є двоє дітей: на даний час вже повнолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Рішенням Міжгірського районного суду від 10.04.2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/3 з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку і до досягнення нею повноліття.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.12.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Відповідачем допущено заборгованість по сплаті аліментів за вищевказаними судовими рішеннями в сумі 13 155 гривень (а.с. 17).

Задовольняючи позов частково та збільшуючи розмір аліментів на утримання дитини до 1000 гривень щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень з 2014 року ні матеріальний, ні сімейний стан позивачки не змінився, не погіршилося і не поліпшилося здоров'я, і доказів позивачкою щодо цього суду не подано. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів визначеного судовим рішенням.

При визначенні аліментів у новому розмірі суд виходив з того, що відповідач в судовому засідання визнав, що він має можливість та згідний сплачувати аліменти в більшому розмірі, тобто в сумі 1000 гривень щомісячно.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Згідно з статтею 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років : з 1 січня 2018 року становить - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Часткове визнання позову в розмірі 1000 гривень відповідач обґрунтовував тим, що він працює водієм у ПП «Боржавська Ялинка» і його заробітна плата складає 2978,40 гривень; що він повторно зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, на підтвердження чого надав свідоцтво про шлюб від 22.05.2018 року; що заборгованість по сплаті аліментів не є умисним ухиленням, а фінансовою неможливістю, так як починаючи з вересня 2008 року він погашав споживчий кредит на суму 100 000 гривень, який було оформлено на позивачку, але його виконання забезпечувалося іпотекою нерухомого майна, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 який є його особистою приватною власністю.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, оскільки позивачкою ОСОБА_1 належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами встановлено, що майновий стан відповідача ОСОБА_2 покращився, на відміну від її майнового стану, яка ніде не працює і перебуває на обліку в районному центрі зайнятості, тоді як відповідач працює, отримує заробітну плату і додаткові доходи від здачі житла, облаштованого під готель з 8-ми окремими номерами для проживання туристів та надання інших готельних послуг, що стверджується електронним витягом з сайту відповідача, яким рекламується надання платних готельних та інших послуг за адресою відповідача : АДРЕСА_1 (а.с.18-19, 44-45), поясненнями позивача, яка ствердила, що за час спільного проживання з відповідачем вони також здавали зазначений готель і отримували за це гроші, а також довідкою Міжгірського РВ ДВС від 07.02.2019 року за №850/14.6-42 про часткове погашення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 7 155 грн.

Отже, вище наведеними доказами встановлено, що матеріальний стан відповідача, на відміну від позивача, покращився, і він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, якій вже виповнилося 16 років, в сумі 2000 гривень щомісячно.

Враховуючи положення статті 182, частини першої статті 192 СК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», а також, що матеріальний стан відповідача, на відміну від позивача, покращився, і він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в більшому розмірі, ніж визначено рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.12.2014 року в сумі 400 гривень щомісячно, тому апеляційний суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини, який підлягає стягненню з відповідача, слід змінити і визначити цей розмір в сумі 2000 гривень щомісячно, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, а не з дня подачі заяви до суду 13.08.2018 року, як просить у апеляційній скарзі позивачка.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1057,20 грн.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції згідно статті 376 ЦПК України в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно слід змінити, визначивши його розмір 2000 гривень щомісячно, а апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2018 року в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно - змінити, визначивши його розмір 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1057,20 (одна тисяча п'ятдесят сім) гривень 20 копійок.

У решті рішення суду про стягнення витрат на правову допомогу адвоката залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 1 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: Судді: