Провадження №2/359/857/2019
Справа №753/1600/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду,-

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №02-13744, внесеного до ЄРДР за №02-13744 матеріали ЖРЗПЗ 10209 від 20 червня 2008 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України. Дане кримінальне провадження було відкрито дізнавачем ВД Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_2 по факту знищення, підробки або заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України, а саме підробки та заміни ідентифікаційного номеру шасі транспортного засобу марки «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_1. ОСОБА_1 вказав на те, що транспортний засіб марки «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_1, був придбаний ним 18 червня 2008 року і відразу ж почав використовуватися для перевезення відходів на завод «Енергія», що знаходиться в м. Києві по вул. Колекторна, 42. 20 червня 2008 року близько 13 години 50 хвилин в м. Києві по вул. Колекторна, 42 вказаний транспортний засіб був зупинений працівниками ДАІ та доставлений на штраф майданчик Дарницького РУ ГУ МВС України. В подальшому в ході проведення досудового розслідування транспортний засіб був вилучений у ОСОБА_1 в якості речового доказу. Проведеною експертизою в межах кримінального провадження не встановлено факту знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера, двигуна, шасі або кузова, або заміни без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу, що є єдиною ознакою злочину, передбаченого ст.290 КК України. Таким чином, законних приводів і підстав для подальшого проведення досудового слідства по даному кримінальному провадженню немає. Незважаючи на це, на неодноразові звернення до СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві з вимогою повернути автомобіль та закрити кримінальне провадження, відповіді не отримано. Тому такими незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю держави, в особі органу дізнання і досудового розслідування Дарницького УП ГУНП у м. Києві, який перебуває в структурному підпорядкуванні ГУ НП України в м. Києві, завдано позивачу значної майнової (матеріальної) шкоди внаслідок незаконного затримання та вилучення транспортного засобу марки «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_1. Зважаючи на те, що на сьогодні середня ринкова вартість автомобіля, який відповідає характеристикам та параметрам вилученого автомобіля, становить 285000 гривень. У звязку з цим, ОСОБА_1 просить стягнути за рахунок державного бюджету (Державна казначейська служба України) на його користь майнову (матеріальну) шкоду у розмірі 285000 гривень.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 підтримали предявлений позов та наполягали на його задоволенні у повному обсязі.

Представник ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 направила відзив на позовну заяву, який обґрунтувала тим, що дійсно речовий доказ транспортний засіб марки «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_1, був вилучений у ОСОБА_1 в ході досудового розслідування кримінального провадження, яке на даний час не завершене. Відтак відсутні підстави для відшкодування шкоди, заподіяної органом досудового розслідування під час кримінального провадження, досудове розслідування за яким не завершене і остаточне рішення не прийнято. Крім цього, представник відповідача вказала на необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач не надав документи на підставі яких ним був придбаний транспортний засіб, чи належав цей автомобіль позивачеві на праві власності та яка дійсна вартість цього автомобіля на момент його придбання. За вказаних обставин представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не зявився та відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою від 28 червня 2008 року дізнавачем Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 порушено кримінальну справу по факту знищення, підробки або заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України (а.с.11).

Зі змісту постанови вбачається, що 20 червня 2008 року приблизно о 13 годині 50 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, 42, невстановлена особа, умисно з корисливих спонукань, замінила ідентифікаційний номер шасі без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу «ЗИЛ-130», державний номерний знак АН 4017, який належить ОСОБА_1

Згідно протоколу огляду та вилучення від 25 червня 2008 року оперуповноважений ВКР Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві старший лейтенант міліції ОСОБА_6 оглянув та вилучив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АІС №21157 на автомобіль марки «ЗИЛ-130» фургон, державний номерний знак НОМЕР_1; подорожній лист №056204; ключ від транспортного засобу марки «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.8).

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово звертався до СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві з клопотаннями щодо повернення або передачі йому на відповідальне зберігання транспортного засобу марки «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.4-7).

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У відповідності до положення ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Разом з цим, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, передбачені ст.1176 ЦК України.

Зокрема ч.1 та ч.6 ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 цього Кодексу).

За змістом ст.1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичні особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Обґрунтовуючи свої вимоги за предявленим позовом ОСОБА_1 вказав на те, що транспортний засіб марки «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_1, був придбаний ним за кілька днів до його затримання та порушення кримінального провадження, а всі ідентифікаційні номери на автомобілі ідентичні між собою, як на час придбання та реєстрації автомобіля, так і на момент його затримання. Тобто відсутні будь-які ознаки знищення, підробки або заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу. Тому на переконання позивача, відсутні законні підстави для подальшого проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч цьому, позивачем не надано доказів порушення його прав та законних інтересів, а також завдання матеріальної шкоди у розмірі 285000 гривень в ході досудового розслідування.

При цьому, суд погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві, та поясненнями наданими у судовому засіданні стосовно того, що на даний час кримінальне провадження №02-1374 за фактом знищення, підробки або заміни вузлів та агрегатів транспортного засобу за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України, не завершено та остаточне рішення не прийнято. Тому вирішувати питання про відшкодування матеріальної шкоди є передчасним.

У відповідності до п.1 ч.1 та ч.2 ст.1, а також ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У такому разі завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) акту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Таким чином, підставою для застосування судом цивільно-правової відповідальності є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів. Проте, позивач не звертався до суду з вимогою про визнання неправомірними дій слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що працівниками СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві вчинені будь-які неправомірні дії щодо майна, яке належить йому на праві власності, а також, що такими діями останньому завдано майнової (матеріальної) шкоди.

Крім цього, доводи позивача з приводу того, що належний йому транспортний засіб марки «ЗИЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_1, був знищений в ході досудового розслідування також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду цивільної справи.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні предявленого позову належить відмовити.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду ОСОБА_1 не сплачував судовий збір, оскільки на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати. Разом з цим, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Тому судом не вбачаються підстави для розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 та ч.2 ст.1, ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.3, ст.19, ст.56 Конституції України, п.8 ч.2 ст.16, ч.1 ст.22, ст.1174, ч.1 та ч.6 ст.1176 ЦК України, ч.1 ст.4, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.141, ч.4 ст.206, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 28 лютого 2019 року

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський