Дата документу 25.02.2019
Справа № 320/7260/18
Провадження № 2/320/371/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.,

за участі секретаря судового засідання Литвиненко В.Є.,

учасники справи:

позивач ТОВ фірма «ОЛІС ЛТД»,

представник позивача ОСОБА_1,

відповідачка ОСОБА_2,

представник відповідачки адвокат ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ОЛІС ЛТД» до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за несвоєчасне виконання зобовязання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_2, на користь ТОВ фірма «ОЛІС ЛТД» індекс інфляції за період з вересня 2015 року по липень 2018 року, в розмірі 23291 грн. 91 коп., 3 % річних за період з 31.08.2015 по 31.08.2018 в розмірі 5670 грн. 77 коп. та судовий збір в сумі 1762 грн.

Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 05.02.2003 між ТОВ фірмою «ОЛІС ЛТД» та ПП Оліх ОСОБА_4 було укладено Договір купівлі-продажу №131. У звязку з порушенням ПП Оліх ОСОБА_4 умов Договору, ТОВ фірма «ОЛІС ЛТД» звернулося із позовною заявою до Господарського суду Запорізької області, яким за результатами розгляду позовної заяви 09.12.2004 у справі № 26/20 було винесено рішення, відповідно до якого, судом встановлено, що відповідач свої обовязки по оплаті згідно умов Договору № 131 належним чином не виконав, в результаті чого у нього утворилась заборгованість в сумі 62211 грн. 01 коп. Позовні вимоги задоволено, стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Оліс ЛТД 62211,01 грн. основного боргу, 622,11 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Таким чином, в рамках розгляду справи № 26/20 Господарським судом Запорізької області було встановлено порушення ПП ОСОБА_2 умов Договору № 331 шляхом прострочення виконання грошового зобовязання. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З тієї підстави, що рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, вважає, що кредитор вправі вимагати стягнення з боржника, в судовому порядку, сум інфляційних нарахувань та процентів річних, які по суті мають компенсаційний характер, аж до повного виконання грошового зобовязання.

Відповідачка надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов не підлягає задоволенню, оскільки правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані ЗУ «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норм, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання.

Представник позивача надав письмову відповідь на відзив до позовної заяви, в якій зазначає, що доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву є безпідставними. Відповідачем не вірно встановлено підстави виникнення спору. В даному випадку спір виник не з підстав не виконання відповідачем рішення суду, а з підстав не виконання відповідачем умов договору щодо проведення оплати за отриманий товар. Посилання на рішення суду мають на меті підтвердження суми заборгованості, як встановленого факту, з розміру якої відбувається нарахування інфляційних нарахувань та процентів річних. Зазначення ж того факту, що відповідачем до теперішнього часу не виконано рішення суду, відбулося в якості підтвердження підстав для проведення нарахувань та визначення періоду за який відбуваються такі нарахування.

Відповідачка надала письмові заперечення, в яких зазначає, що у лютому 2006 року вона повністю розрахувалася за договором купівлі-продажу №131 від 05.02.2003. Крім того, на теперішній час виконавче провадження про стягнення з ПП ОСОБА_2І на користь ТОВ фірма «ОЛІС ЛТД» на примусовому виконанні у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби не перебуває, у 2007 році державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Заходи примусового характеру не скасовувалися. А тому, захист цивільних прав та інтересів позивача згідно рішення господарського суду Запорізької області від 09.12.2004 року припинено.

Представник позивача надав письмові пояснення, в яких зазначає, що доказів щодо проведення повного розрахунку з ТОВ фірма «ОЛІС ЛТД» за договором не надано. Відсутність на примусовому виконанні виконавчого документа не відноситься до предмету спору, виконавчий документ було повернуто не у звязку з виконанням судового рішення, а у звязку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Ухвалою суду від 27.09.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

За клопотанням учасників справи розгляд справи двічі було відкладено.

В останнє судове засідання представники сторін не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

В судовому засіданні 30.01.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідачки, адвокат ОСОБА_3, проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

05.02.2003 між ТОВ фірмою «ОЛІС ЛТД» та ПП Оліх ОСОБА_4 було укладено Договір купівлі-продажу №131 відповідно до умов якого продавець зобовязується поставити покупцю майонез в асортименті, гірчицю, хрін, соус, маргарин, укус, а покупець зобовязується здійснити оплату за отриманий товар протягом 3-х банківських днів.

У звязку з порушенням ПП Оліх ОСОБА_4 умов Договору, ТОВ фірма «ОЛІС ЛТД» звернулося до Господарського суду Запорізької області та рішенням від 09.12.2004 позовні вимоги позивача було задоволено, стягнуто з ПП Оліх ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Оліс ЛТД 62211,01 грн. основного боргу, 622,11 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. /а.с.13/

За змістом положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобовязання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, передбачає, що коли нарахування процентів тісно повязується із застосуванням індексу Інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобовязання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення.

Розрахунок інфляційних збитків, 3 % річних, складений представником позивача та поданий до суду відповідає вимогам законодавства та має такий вигляд:

За період з 01.09.2015р. по 31.08.2018 від суми заборгованості в розмірі 62951 грн. 12 коп.

у вересні 2015 року було встановлено індекс інфляції - 102,3%

у жовтні 2015 року було встановлено індекс інфляції - 98,7%

у листопаді 2015 року було встановлено індекс інфляції - 102,0%

у грудні 2015 року було встановлено індекс інфляції - 100,7%

у січні 2016 року було встановлено індекс інфляції - 100,9%

у лютому 2016 року було встановлено індекс інфляції - 99,6 %

у березні 2016 року було встановлено індекс інфляції -101,0 %

у квітні 2016 року було встановлено індекс Інфляції -103,5 %

у травні 2016 року було встановлено індекс інфляції - 100,1 %

у червні 2016 року було встановлено індекс інфляції - 99,8%

у липні 2016 року було встановлено індекс інфляції - 99,9%

у серпні 2016 року було встановлено індекс інфляції - 99,7%

у вересні 2016 року було встановлено індекс Інфляції - 101,8%

у жовтні 2016 року було встановлено індекс інфляції - 102,8%

у листопаді 2016 року було встановлено індекс інфляції - 101,8%

у грудні 2016 року було встановлено індекс інфляції - 100,9%

у січні 2017 року було встановлено індекс інфляції -101,1%

у лютому 2017 року було встановлено індекс інфляції - 101,0 %

у березні 2017 року було встановлено індекс інфляції - 101,8%

у квітні 2017 року було встановлено індекс інфляції - 100,9%

у травні 2017 року було встановлено індекс інфляції - 101,3 %

у червні 2017 року було встановлено індекс інфляції - 101,6%

у липні 2017 року було встановлено індекс інфляції - 100,2%

У серпні 2017 року було встановлено індекс інфляції - 99,9%

у вересні 2017 року було встановлено індекс інфляції - 102,0%

у жовтні 2017 року було встановлено індекс інфляції - 101,2%

у листопаді 2017 року було встановлено індекс інфляції - 100,9 У грудні 2017 року було встановлено індекс інфляції - 101,0%

у січні 2018 року було встановлено індекс інфляції - 101,5%

у лютому 2018 року було встановлено індекс інфляції - 100,9 %

у березні 2018 року було встановлено індекс інфляції - 101,1%

у квітні 2018 року було встановлено індекс інфляції - 100,8%

у травні 2018 року було встановлено індекс інфляції - 100,0 %

у червні 2018 року було встановлено індекс інфляції - 100,0%

у липні 2018 року було встановлено індекс інфляції - 99,3%

Сукупний розмір індексу інфляції за період з 01.09.2015 по 31.08.2018 становить 1,37.

62 951 грн. 12 коп. х 1,37 - 62 951 грн. 12 коп. = 23291 грн. 91 коп.

Таким чином, індекс інфляції за період вересень 2015 року - липень 2018 року складає - 23291 грн. 91 коп.

Розрахунок 3% річних проводиться за наступною формулою: Сб х 3% : 365 х Пд.

Де - Сб - сума боргу 3% - річні відсотки 365 - кількість днів у році Пд - кількість прострочених днів

Заборгованість відповідачки за невиконання умов договору складає 62951 грн. 12 коп.

З цієї підстави, що прострочення є триваючим правопорушенням, а право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобовязання, та беручи до уваги норми статті 257 ЦК України, розрахунок заборгованості проводитися за останні 3 (три) календарні роки, а саме:

за період з 31.08,2015 по 31.08.2018, що складає 1096 днів від суми загальної заборгованості в розмірі 62951 грн. 12 коп.

62951 грн. 12 коп. х 3% : 365 х 1096 дні = 5670 грн. 77 коп.

Таким чином три проценти річних від простроченої суми за період з 31.08.2015 по 31.08.2018 складає - 5670 грн 77 коп.

Отже, сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 по індексу інфляції та 3 % річних за період з 31.08.2015 по 31.08.2018 складає 28 962 грн 68 коп.

Оскільки ПП ОСОБА_2 припинила свою господарську діяльність в якості приватного підприємця, шляхом виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності, її зобов'язання за Договором №131 не припиняються, а залишаються за ОСОБА_2, як за фізичною особою, і вона повинна відповідати усім своїм майном.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13.

На адресу відповідача ОСОБА_2 03.08.2018 позивачем ТОВ фірмою «ОЛІС ЛТД» направлено претензію про оплату наявної заборгованості у розмірі: 62951,12 грн. основного боргу, 622,11грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 23291,91грн. індексу інфляції та 5670,77 грн. 3% річних, яка сформувалася станом на відправлення цієї претензії. /а.с.9/

08.08.2018 ОСОБА_2 претензію було отримано./а.с.12/

Оскільки заборгованість за договором купівлі-продажу в розмірі 62 211,04 грн відповідачкою не погашена, що підтверджується бухгалтерською довідкою ТОВ фірма «ОЛІС ЛТД» від 14.01.2019 №34 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 36.1, стягненню з ОСОБА_2 за несвоєчасне виконання зобовязання підлягають інфляційні втрати за період з вересня 2015 року по липень 2018 року в розмірі 23291 грн 91 коп. та 3 % річних за період з 31.08.2015 по 31.08.2018 в розмірі 5670 грн. 77 коп., як просить позивач у позові.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами витікають з договірних відносин, які є обов'язковими для виконання сторонами.

Доводи представника відповідачки про відсутність підстав для стягнення у звязку з виконанням зобовязання за договором суд вважає безпідставними.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідачкою не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, на підставі яких можна встановити обставини щодо виконання ОСОБА_2 грошового зобовязання за договором купівлі-продажу.

Посилання відповідачки на те, що у звязку з поверненням виконавчого документа стягувачу припинено захист цивільних прав та інтересів позивача згідно рішення господарського суду Запорізької області від 09.12.2004 безпідставні.

У звязку з поверненням виконавчого документа стягувачу не здійснюється примусове виконання рішення суду. Але, ця обставина не свідчить про належне виконання зобовязання за договором.

Відповідачка, як боржник за договором купівлі-продажу, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання.

Отже, з огляду на те, що відповідачка порушила грошове зобовязання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України.

Таким чином, прострочив виконання грошового зобовязання відповідачка зобовязана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.ст.524, 526,530, 533-535,599, 511, 611, 625 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ОЛІС ЛТД» до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за несвоєчасне виконання зобовязання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ОЛІС ЛТД» інфляційні втрати в розмірі 23291 грн 91 коп., 3 % річних в розмірі 5670 грн. 77 коп. та судовий збір в сумі 1762 грн., а всього 30724 грн 68 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ОЛІС ЛТД», юридична адреса: 69014, м. Запоріжжя, вулиця Карпенка-Карого, 47, ;

відповідач - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, що має зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проспект 50-річчя Перемоги, 54/13

Повне рішення суду складено 28.02.2019.

Суддя: